Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

18.04.2018 року директор ТОВ "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з неї суму заборгованості за договором поставки № ОД 24316 від 24.03.2016 року в розмірі 4 158,22, сплачену позивачем суму судового збору -1762,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги в розмірі 4 000 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем\~ [PERSON], як з фізичною особою підприємцем,\~ був\~ укладений\~\~ вищезазначений договір на поставку непродовольчих товарів, відповідно до якого відповідачу за її адресою постачалися товари окремими партіями, однак відповідач свої зобовязання з оплати товару виконала не в повному обсязі, тому станом на 01.04.2018 року утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 4\~158,22 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про сплату боргу, але [PERSON] знову проігнорувала письмові вимоги позивача, більш того 29.08.2017 року вона припинила свою господарську діяльність як субєкт господарювання, тому позивач змушений звернутися до суду з цім позовом. Представник позивача - директор ТОВ "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" [PERSON] надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~ [PERSON] до суду не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає суму боргу в розмірі 4\~158,22 грн., а з сумою 4 000 грн. судові витрати не згодна (а.с.61). Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 712 ЦК України\~за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання\~або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання, тобто ухиляючись від оплати товару за договором поставки, відповідач\~порушує зобовязання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ» з однієї сторони та Фізичною особою підприємцем [PERSON] з іншої сторони, 24 березня 2016 року був укладений договір поставки № ОД 24316 (а.с.9). Відповідно до пунктів 1.1.; 1.2 вищезазначеного Договору позивач зобовязався поставляти непродовольчі товари відповідно до поданого Покупцем замовлення, а покупець зобовязувався прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість. Предметом даного Договору є Товари, що визначені у відповідних супровідних документах. Як вбачається з п.2.1. Договору Товари повинні постачатися на адресу Покупця окремими партіями. Пунктом 4.4. Договору передбачено, що Покупець зобовязався сплачувати за поставлений йому товар через кожні 14 календарних днів з моменту першої поставки такого товару по мірі його реалізації третім особам. На підставі вищезазначеного договору на адресу відповідача [PERSON] було надіслано товар на суму: - 1\~203,75 грн., підтверджується видатковою накладною № БН 126549 від 26 липня 2016 року (а.с.12), строк оплати за товар 24.09.2016 року; - 2\~100,50 грн., підтверджується видатковою накладною № БН 153552 від 08 вересня 2016 року (а.с.13), строк оплати за товар 07.11.2016 року; - 676,08 грн., підтверджується видатковою накладною № БН 153553 від 08 вересня 2016 року (а.с.14), строк оплати за товар 07.11.2016 року; - 637,72 грн., підтверджується видатковою накладною № БН 158239 від 15 вересня 2016 року (а.с.15), строк оплати за товар 14.11.2016 року, отримання вищезазначеного товару відповідачем підтверджується особистим підписом та печаткою [PERSON] у вищезазначених накладних, що відповідач фактично не оспорює, а визнає позовні вимоги у цій частині. \~ \~ \~ \~Також позивачем було направлено відповідачу претензію про сплату боргу вих.№ 90 від 21.06.2017 року, але відповідач проігнорувала письмові вимоги відповідача (а.с.16-17,19,20). Окрім цього судом встановлено що [PERSON] припинила підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець, про що свідчить відповідний запис від 29.08.2017 року під №25320060008001225 (а.с.44-50). Крім того, в силу\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1\~762,00 грн., вимоги щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги не підтверджуються жодним доказом, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині не підлягаючими задоволенню.

Outcome: partial