Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

20.12.2016 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просять визначити, що частка [PERSON], померлого 16.04.2014 року, в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS], на день його смерті становила 7/10, визначити, що частка [PERSON], [INFO], в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] становить 3/10, просили також визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 3/10 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. як на частку у спільній сумісній власності подружжя, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/40 часток квартири №51 в будинку №23 по вул. Понєдєліна в місті Вінниці, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 16.04.2014 року, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/40 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 16.04.2014 року, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/40 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 16.04.2014 року, визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 7/40 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 16.04.2014 року. Свій позов позивачі мотивували тим, що [PERSON], як член Житлово-будівельного кооперативу №67 на підставі ордеру №4744/67 від 24.03.1983 року, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №184 від 24.03.1983 року «Про надання квартир членам житлово-будівельного кооперативу №67 та заселення 108-квартирного будинку по Свердловському проїзду, 23 в м.Вінниці» отримав в користування квартиру №51 у будинку №23 по проїзду Свердлова у м.Вінниці на склад сімї з двох осіб (він та малолітня донька [PERSON], 1976 р.н.). До цього в жовтні 1981 року [PERSON] сплатив первинний обовязковий пайовий внесок за квартиру у розмірі 40%. 23.09.1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, за час якого у них народилися діти: син [PERSON],[INFO], та донька [PERSON], [INFO] перебуваючи у шлюбі подружжя [PERSON] протягом 1984-1997 років здійснювали за спільні кошти сімї регулярні виплати частин пайового внеску за кооперативну квартиру, останній платіж було здійснено в 1997 році. Після сплати всіх платежів [PERSON] в 1997 році отримав відповідну довідку про те, що пайовий внесок за квартиру повністю виплачений. Позивач [PERSON], посилаючись на норми Сімейного кодексу України, зазначає, що подружжя [PERSON] набуло право власності на квартиру у розмірах: [PERSON] 40% (4/10 як частка, придбана за особисті кошти) та 3/10 як частка в спільній сумісній власності подружжя, [PERSON] 3/10 як частка в спільній сумісній власності подружжя. За життя подружжя не здійснило державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. 16.04.2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому за життя частки у вищезазначеній квартирі. Позивачі як спадкоємці 1-ї черги за законом на майно померлого звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак постановами державного нотаріуса позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], оскільки відсутній правоустановчий документ на спірну квартиру. Вказані обставини і обумовили звернення позивачів до суду із даним позовом. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, їх представник [PERSON] через канцелярію суду надав заяву, в якій позов підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати у відсутність позивачів та їх представника. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій у вирішенні справи поклалася на розсуд суду, справу просила розглядати без участі представника Вінницької міської ради. Ухвалою суду від 15.02.2017 року (без винесення окремого процесуального документу) до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON], яка в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що вона як спадкоємець померлого за заповітом не претендує на спірну квартиру, жодного відношення до неї не має, позов визнає, просить справу розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи зміст заяв представника позивачів та представника відповідача а також і третьої особи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до архівної довідки №07-120 Державного архіву Вінницької області від 16.08.2016 року рішенням №184 виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 24.03.1983 року «Про надання квартир членам житлово-будівельного кооперативу №67 та заселення 108-квартирного будинку по Свердловському проїзду, 23 в м.Вінниці» отримав в користування квартиру №51 у будинку №23 по проїзду Свердлова у м.Вінниці на склад сімї з двох осіб (він та малолітня донька [PERSON], 1976 р.н.) (а.с.11-19). [PERSON] як члену ЖБК №67 виконавчим комітетом Вінницької міської Ради народних депутатів 24.03.1983 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.03.1983 року за №184 видано ордер №4744/67 на зайняття 2-кімнатної квартири №51 в будинку №23 по проїзду Свердлова та вселення його та члена його сімї: доньки [PERSON], [INFO] (а.с.20). Викладене відображено також в архівній довідці №Ч-18-102526/1-18, виданій Департаментом міського господарства Вінницької міської ради 24.11.2016 року [PERSON] (а.с.21). В цій же довідці зазначено, що вартість квартири [ADDRESS] складала 7\~046,00 крб. Обовязковий пайовий внесок (40% вартості квартири) склав 2 842 крб., який [PERSON] сплатив 10.10.1981 року в повному обсязі. 08.10.1981 року [PERSON] було надано довгостроковий державний кредит в сумі 4 204 крб. терміном на 15 років для щомісячного погашення кредиту рівними частинами. 23.09.1984 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, за час якого у подружжя народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.8, 34,37). На момент реєстрації шлюбу у померлого [PERSON] була донька від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], яка після одруження змінила прізвище на «Лавренюк» (а.с.38, 40). Згідно довідки ЖЕК №3 від 12.08.2009 року, виданої [PERSON], кінцевий розрахунок (пайовий внесок) за квартиру [ADDRESS] внесено в 1997 році (а.с.22). Зазначене підтверджується довідкою №2528, виданою ТОВ «ЖЕО» [PERSON] (а.с.118). Державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру проведено не було (а.с.121). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії ІАМ №285584, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] помер 16.04.2014 року, актовий запис № 1090 (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №160/2014 до майна померлого 16.04.2014 року [PERSON], отриманої на запит суду, вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися: сестра померлого [PERSON] (спадкоємець за заповітом), дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 94-98). Державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність правоустановчого документу на спірну квартиру, що відображено у відповідних постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.48-51). Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК УРСР, Кодексу про шлюб та сім»ю України щодо спільної власності подружжя. Згідно ст.86 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення правовідносин щодо набуття у власність спірної квартири, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність" цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Ст. 101 цього ж Кодексу визначає, що в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або його частина), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно зі ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України (1969), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави для захисту прав позивачів шляхом визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою реалізації позивачами права на спадкування. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у випадку викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Оскільки [PERSON] вніс пайовий внесок в розмірі 40% за спірну квартиру до одруження з [PERSON], решта 60% було сплачено подружжям під час зареєстрованого шлюбу, суд приходить до висновку, що 4/10 часток в праві власності на квартиру [ADDRESS] належала померлому [PERSON] на праві особистої приватної власності, а решта 6/10 часток належали йому та позивачу (дружині) [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто кожному з них по 3/10 часток, тобто за життя [PERSON] у його власності перебувало 7/10 часток зазначеної квартири, у власності [PERSON], відповідно, 3/10 часток. Тому позовні вимоги щодо визначення часток кожного з подружжя: [PERSON] 7/10 часток та [PERSON] 3/10 часток та визнання права власності за [PERSON] на 3/10 часток у спірній квартирі як частка у спільній сумісній власності подружжя підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На даний час позивачі не можуть оформити свої спадкові права на спірну квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним правовстановлюючого документа. Враховуючи ту встановлену обставину, що померлий [PERSON] за життя був власником 7/10 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS], зазначена частка входить до спадкової маси померлого та його спадкоємці дружина та діти не можуть оформити свої спадкові права на спірну квартиру, позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення і в частині визнання за кожним з позивачів права власності на 7/40 (7/10:4) часток у праві власності на спірну квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved