Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

12 червня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області знаходиться виконавчий лист № 2-423/2004, виданий Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.02.2004 року і до повноліття дитини. Позивач вказує, що жодного разу не отримала аліментів, а тому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 89 820,80 грн. відповідно до наданих розрахунків. В судовому засіданні позивач не з`явилась, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, проти задоволення позову заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. 29.11.2019 року відповідачем надано відзив на позов з додатками, який долучено до матеріалів справи. 17.01.2019 року представником позивача надано додаткові пояснення по справі з додатками, які знаходяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області знаходиться виконавчий лист № 2-423/2004, виданий Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.02.2004 року і до повноліття дитини. Позивач жодного разу не отримала аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 89 820,80 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція висловлена в постанові ВП ВС у справі №572/1762/15-ц від 25.04.2018 року. Суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що розмір заборгованості становить 21 425,70 грн., оскільки дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин по справі суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та приймає розрахунки, надані позивачем, однак із врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, вважає за необхідне зменшити розмір пені до 35 000 грн., в решті позову - відмовити.

Outcome: approved