Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

16 січня 2017 року, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з вересня 2015 року по квітень 2016 року проживала разом без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них\~ народився син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач є батьком дитини, але [PERSON] відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. На її прохання\~ дати згоду про запис відповідача батьком, сина [PERSON], [PERSON] добровільної згоди не надав. Після припинення сімейних відносин та народження спільної дитини вона просила [PERSON] надавати матеріальну допомогу, але відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свого сина. Відповідач є фізичною особо-підприємцем і отримує прибуток. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення сином повноліття та на її утримання, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином трирічного віку, тобто до 18 червня 2019 року. Крім того, позивач надала доповнення до позовної заяви, в якіх вона просить суд після проведення судово- генетичної експертизи ( 10.04.2017 року) та визначення відповідача [PERSON] біологічним батьком [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження [PERSON] батьком дитини записати [PERSON] та змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. Витрати понесені нею стягнути з відповідача [PERSON], а саме судовий збір у розмірі 640 грн; оплата судово- генетичної експертизи у розмірі 6650,10 грн., комісія банку 66,5 грн., разом 6716,60 грн.; витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн. Так як відповідач не приймав участі у житті дитини,також просить стягнути з [PERSON] витрати на придбання: коляски 7750, 00 грн.; стільця для годування 2950,00 грн., текстильних виробів на кроватку 900,00 грн. Загальна сума матеріальних витрат 11600 грн. Загальна сума для відшкодування 21456,6 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила, відмовилась від позовних вимог стосовно стягнення аліментів на її утримання, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), а також пояснила, що відповідач сплатив її частково витрати за проведення експертизи в сумі 2200 грн., іншу частину позовних вимог підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в частково, пояснив, що він не згоден сплачувати аліменти на утримання позивача, так як остання вже вийшла на роботу та працює, а також не визнав стягнення з нього сплаченої позивачем суми на отримання правової допомоги, так як ці витрати нічим не підтвердженні, а також пояснив, що сплатив позивачу частково витрати за проведення експертизи, а саме в сумі 2200 грн., іншу частину позовних вимог визнав повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини. Згідно навного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії І- ЖД № 478342, виданого 05 липня 2016 року Великомихайлівським районним віддолом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 18 червня 2016 року [PERSON] народила сина [PERSON]. Крім того в матеріалах справи наявна копія актового запису про народження [PERSON] № 182 від 05 липня 2016 року наданого Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області , з якого вбачається , що в графі «вімості про батька» вказано [PERSON], підставою запису відомостей про батька є заява матері від 05.07.2016 року. Судом встановлено, що на час народження дитини сторони між собою у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідач у справі батьком дитини себе не визнав, тому в свідоцтві про народження дитини він батьком не зазначений, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України . В матеріалах справи наявна копія наказу № 1038-К від 26.10.2016 року, підписаного т.в.о. ректора - [PERSON] Одеського національного політехнічного університету, з якого вбачається, що [PERSON], доценту кафедри менеджменту, надано з 28.10.2016 року по 30.06.2017 року відпустку для догляду за дитиною віком до 3-х років. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 4087/02-16 від 13.12.2016 року наданої [PERSON] виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області її син [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експерта № 36 судово-медичної молекулярно генетичної експертизи зразків рідкої крові наданий КУ «Одеське обласне бюро судово- медичної експертизи» від 10.04.2017 року, з якого вбачається, що молекулярно- генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,9998 відсотки; таким чином, батьківство практично доведене. Так, з наявного в матеріалах справи свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця серії В03, наданого державним реєстратором Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON], вбачається, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем , номер запису про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця 25330000000000968 від 24.05.2007 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини 1\~ст. 126 СК України \~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 128 СК України\~передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2\~ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особа котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно пункту 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має до суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. За таких обставин позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Суд звертає увагу на те, що, відповідач висновку експертизи у вставленому законом порядку не оскаржував, зауважень та інших заяв під час проведення експертизи не заявляв. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України \~рішення щодо визнання батьківства ( материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства ( материнства) в органах РАЦС ( прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Стаття 134 СК України\~передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у\~ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 12.01.2011 року, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є, в тому числі, рішення суду про встановлення батьківства. У зв'язку з визнанням судом батьківства відповідача, підлягає задоволенню і позовна вимога щодо внесення змін в актовий запис про народження дитини в графу відомості про батька. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач у справі є батьком [PERSON], [INFO], тому зобовязаний її утримувати до досягнення ним повноліття. Підстави для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Статею 181 СК України\~визначено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти та утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачені ст. 184 СК України, а саме, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в даному випадку немає, тому відповідно до ст. 183 СК України\~розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинні бути визначений у частці заробітку (доходу) батька. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд керується вимогами ст. 182 СК України, при цьому суд враховував стан здоров'я відповідача, майновий стан відповідача, який працює, відомості про інших неповнолітніх дітей та осіб, що перебувають на утриманні відповідача, суду не надані. Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на неповнолітнього сина складати 1/3 частину всіх видів його доходів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитини проживає разом з матір'ю та знаходиться на її майновому утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн., які сплачені нею з позовних вимог немайнового характеру про встановлення батьківства, по сплаті витрат на проведення судової експертизи у сумі 4450,01 грн. ( загальна сума за проведення експертизи складає - 6650, 10 грн. з якої 2200,00 грн. відповідачем вже сплачено позивачу, що не спростовується останньою), а також додаткові витрати (на придбання коляски, стільця, текстильних виробів на кроватку) на загальну суму 11600,00 грн., які не підлягають доказуванню в порядку ч.1 ст 61 ЦПК України, у звязку з визнанням відповідачем додаткових витрат на дитину. Що стосується позовних вимог позивача, стосовно стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в цій частині позовних вимог, так як позивачем не надано суду документального підтверження цих витрат. Відповідно до ч. 3\~ ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. за позовні вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на дитину, відповідно до\~Закону України « Про судовий збір».

Outcome: partial