Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS] на який відсутні правовстановлюючі документи та земельних ділянок, на які були наявні правовстановлюючі документи. Після смерті чоловіка позивачка успадкувала вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини - [INFO] року вона проживала і до тепер проживає в спадковому будинку та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району № 02-37/69 від 19.02.2016 року. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, на які були наявні державні акти про право власності на земельні ділянки, а щодо спадкового житлового будинку було письмово повідомлено, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нього не має можливості, оскільки на житловий будинок позивачкою має бути представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві та в разі відсутності даних документів їй рекомендовано звернутись до суду. Відповідачами по справі є діти позивачки та спадкодавця, які спадщину не прийняли, так як не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подавали заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з наведеним позивачка змушена звернутись до Виноградівського районного суду із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний спадковий житловий будинок. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак позивачкою подано до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивачки визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS] на який відсутні правовстановлюючі документи та земельних ділянок, на які були наявні правовстановлюючі документи. На випадок своєї смерті спадкодавець заповітного розпорядження не залишив. Після смерті чоловіка позивачка успадкувала вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини - [INFO] року вона проживала і до тепер проживає в спадковому будинку та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району № 02-37/69 від 19.02.2016 року. Відповідачами по справі є діти позивачки та спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не прийняли, так як не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подавали заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І., де позивачці було видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, на які були наявні державні акти про право власності на земельні ділянки. Щодо спадкового житлового будинку позивачку було письмово повідомлено, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нього не має можливості, оскільки на житловий будинок має бути представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві та в разі відсутності даних документів їй рекомендовано звернутись до суду, що стверджується листом приватного нотаріуса за № 107/01-16 від 09.09.2016 року. Згідно довідки Великоком'ятської сільської ради Виноградівського району № 02-37/510 від 28.09.2016 року згідно записам погосподарської книги № 1, особового рахунку [NUMBER] за 1996-2000 роки житловий будинок в [ADDRESS] рахується за [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 605 від 03.08.2016 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та рахується за [PERSON] на підставі довідки виконкому Великоком'ятівської сільської ради від 19.07.2016 року за № 1054. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Інвентаризаційна вартість будинку становить 473 954 грн. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved