Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позов до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки спірного будинковолодіння і перевід прав та обовязків покупця, в якому зазначив, що будинок, який знаходиться за адресою: вул..Правди, 76 м.Краматорськ Донецької області, є обєктом права спільної часткової власності. Він, [PERSON], є власником ? частини у праві спільної часткової власності на зазначений будинок і власником ? частини у праві спільної часткової власності земельної ділянки. Власником іншої частки був [PERSON], якому належала ? частка у праві спільної часткової власності будинку і ? частки у праві спільної часткової власності земельної ділянки. 05 грудня 2013 року йому стало відомо, що 14 листопада 2013 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], який є сторонньою особою, був укладений Договір купівлі-продажу ? частки в праві спільної часткової власності будинку і ? частки в праві спільної часткової власності земельної ділянки, за яким належна [PERSON] частка у спільній частковій власності була оплатно відчужена сторонній відносно до співвласників особі [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] на порушення свого обовязку, передбаченого ст.362 ЦК України, не повідомив його, як співвласника, про намір продати свою частку сторонній особі, не довівши до його відома ціну й інші умови такого продажу. Вказані дії [PERSON] грубо порушують його права, що випливають з права спільної часткової власності на будинок і земельну ділянку, зокрема, право привілеєвої купівлі частки, що продається, по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах. Враховуючи вищезазначене, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки спірного будинковолодіння, укладений між [PERSON] і [PERSON] та перевести на нього, [PERSON], права та обовязки покупця за Договором купівлі-продажу ? частини будинку і ? частки земельної ділянки за адресою: вул..Правди, 76, м.Краматорська Донецької області. На підтвердження його бажання і реальних можливостей для переводу прав і обовязків покупця ним, на депозитний рахунок суду, була переведена грошова сума у розмірі 48800грн., за яку [PERSON] продав свою частку. Ухвалою Краматорського міського суду від 27.04.2015 року первісного відповідача [PERSON], у звязку з його смертю 04.02.2014 року, було замінено його правонаступником [PERSON]. 20 квітня 2015 року позивач [PERSON] остаточно уточнив свої позовні вимоги та просив лише перевести на нього права та обовязки покупця за Договором купівлі-продажу ? частини будинку і ? частини земельної ділянки за адресою: вул..Правди, 76 м.Краматорська Донецької області, укладеним 14.11.2013 року між [PERSON] і [PERSON] Ухвалою Краматорського міського суду від 19.05.2015 року позов [PERSON] в частині вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 14.11.2013 року ? частки житлового будинку та земельної ділянки по вул..Правди, 76 у м.Краматорську залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач [PERSON] і його представники [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та додатково пояснили, що 14.11.2013 року при укладенні договору купівлі-продажу ? частки будинку та ? частки земельної ділянки по вул..Правди, 76 в м.Краматорську було порушено переважне право купівлі позивача в спільній частковій власності. Зазначили, що для забезпечення здійснення переважного права інших співвласників на купівлю продавець зобовязаний повідомити інших співвласників про свій намір продати частку. У повідомленні обов'язково має бути визначена ціна, а інші умови продажу мають бути вказані, якщо вони визначаються продавцем як істотні для укладення даного договору. Так, як договір купівлі-продажу частки підлягає нотаріальному посвідченню, доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні може бути свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця згідно із ст.84 Закону "Про нотаріат" або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка). Відповідно до п.4.3 глави 20 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій передача заяви і видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами. Згідно листа Міністерства юстиції України від 24.12.2014 року №6-22355/13.1 та пояснень нотаріуса [PERSON] нотаріальна дія щодо передачі заяви [PERSON] про намір продажу своєї частки у праві спільної часткової власності не реєструвалась, що є порушенням вказаних вище положень. Крім того зазначили, що свідоцтво про передачу вказаної заяви від 07.10.2014р., яке видано нотарусом [PERSON] в день відправлення заяви [PERSON], не відповідає вимогам п.4.2 глави 20 розділу 11 Порядку, формі №26 (Правила ведення нотаріального діловодства) та не містить відомостей про зміст одержаної на заяву відповіді або позначення, що відповідь у встановлений строк не надійшла. Нотаріус [PERSON] за відсутності обовязкових умов, а саме безпосередня відмова участника спільної часткової власності [PERSON] від здійснення права переважної купівлі, не здійснення цього права протягом одного місяця з дня одержання відповідного повідомлення або відмова від одержання такого повідомлення, 14.11.2013р. здійснила посвідчення вказаного договору купівлі-продажу ? частки будинку і ? частки земельної ділянки, чим порушила вимоги п.5, п.п.5.7 глави 1 розділу 11 Правил, та переважне право [PERSON] на купівлю частки у спільному майні. Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що нотаріус [PERSON] порушуючи право учасника спільної часткової власності [PERSON] 14.11.2013 року посвідчила Договір між [PERSON] і [PERSON]. Вказують, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно п.5, п.п.5.7. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при посвідченні договору купівлі-продажу нотаріусу потрібні докази належного повідомлення продавця. Датою повідомлення буде вважатися дата вручення поштового відправлення. Договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі може бути посвідчений нотаріусом за наявності відомостей про те, що учасники спільної часткової власності відмовились одержати надіслані на їх адресу заяви продавця про його намір продати свою частку. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв'язку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні та пояснили, що дійсно 14.11.2013 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив ? частку жилого будинку та земельної ділянки, розташовані у м.Краматорську, вулиця Правди, 76. З такими діями продавця [PERSON] і покупця [PERSON] не погодився [PERSON], звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] - про переведення на позивача прав та обовязків покупця стосовно Договору купівлі-продажу від 14.11.2013 року. [PERSON] позов обгрунтував статтею 362 ЦК України і тією обставиною, що він є співвласником жилого будинку і земельної ділянки по вул.Правди, 76 і це май\-но, на думку позивача, є обєктом права спільноїчасткової власності. Зазначають, що матеріали справи спростовують так ствердження позивача [PERSON]. Так, в Технічному паспорті, складеному станом на 06.04.2001 р. вказано, що будинок №76 по вул.Правди у м.Краматорську складається з двох відокремлених квартир, кожна з яких має самос\-тійний відокремлений вихід, а земельна ділянка також розділена між власниками вказаних квартир і відокремлена парканом. Кожна із двох квартир будинку №76 по вул.Правди має свою окрему Домову книгу, в яких фіксується реєстраційний облік мешканців ква\-ртир. Так, відповідно до Домової книги спірної квартири [ADDRESS] - в цій квартирі раніше були прописані: [PERSON], та [PERSON] (порядковий номер 11). В зазначеній квартирі ніколи не були прописані власники іншої квартири, яка на теперішній час належить позивачу [PERSON]Спірна квартира [ADDRESS], як при попередньому власнику ([PERSON]О.) так і при теперішньому ([PERSON]І.) мала і має окремі особисті рахунки за комунальні послуги. Так само друга квартира будинку №76 по вул. Правди (яка належить по\-зивачу [PERSON]В.) мала і має окремі особисті рахунки за комунальні послуги. В Технічному паспорті на спірний жилий будинок, складеному станом на 14.02.1986р.внесений запис про власників: [PERSON], Договір переуступки 1/2 частки будинку, пос\-відчений Краматорською державною нотаріальною конторою 12.05.1941р., реєстровий номер 933; [PERSON], Свідоцтво про право на спадщину, вида\-не Першої Краматорською державною нотаріальною конторою 30.05.1986, реєстровий номер 2-1140. З Технічного паспорту на спірний жилий будинок, складеному станомна 14.02.1986 рокувбачається, що будинок №76 по вул. Правди у м.Краматорську складається з двох відокремлених квартир, кожна з яких має самостійний відокре\-млений вихід, а земельна ділянка також розділена між власниками вказаних квар\-тир і відокремлена парканом. Станом на 14.02.1986 рокув спірному будинку одна відокремлена квартира належала [PERSON] (матері відповідача [PERSON]О.), а друга відокре\-млена квартира належала [PERSON] (матері позивача [PERSON]В.). В Технічному паспорті від 14.02.1986 року відсутні відомості про власників другої квартири, так як власниця другої квартири [PERSON] мала окремий Технічний паспорт на свою квартиру.Та обставина, що в травні місяці 1950 року спірний будинок був розділений на дві окремі квартири з самостійними відокремленими виходами, а земельна ділянка розділена між власниками вказаних квартир і відокремлена парканом - підтверджується оригіналом Інвентаризаційної справи, виданої [PERSON] Михайлів\-ні. Інвентаризаційна справа на спірне домоволодіння розпочата 03 травня 1950 ро\-ку, закінчена 06 травня 1950 року. З Генерального плану від 06.05.1950 року Інвентаризаційної справи вбача\-ється, що земельна ділянка і спірний будинок розділені: [PERSON] належить відокремлена квартира, яка складається з житлового приміщен\-ня (А-1), підвалу (а1), коридору (а2), ганку (а4) та стайні (Б). Вказана квартира [PERSON] знаходиться на відокремленій земельній ділянці площею 451,40 кв. Після розділу спірного будинку іземе\-льної ділянки у травні 1950 року - власниця [PERSON] передала у спадок своєму сину [PERSON] ту саму квартиру, яка розташована на відокремленій земельній ділянці і отгорожена парканом від сусідів (в тому числі - від власників іншої квартири в спірному будинку). З травня 1950 року до теперішнього часу паркан на земельній ділянці, який відокремлює садиби і квартири [PERSON] (раніше - [PERSON]С.) і [PERSON] (ра\-ніше - [PERSON], раніше [PERSON]М.) - не переносився, на протязі 65 років спору між землекористувачами (а пізніше співвласниками земельної ді\-лянки по вул. Правди, 76) - не було і не має Так само з травня 1950 року не було майнових спорів стосовно нерухомості між власниками квартир будинку №76 по вул.Правди. 04 червня 1973 року Народним судом м.Краматорська Донецької області розглянута справа №2-1292.73р. за позовом [PERSON] до [PERSON] (про уточнення) і [PERSON] (про визначення ідеальних часток домобудови). Рішенням суду вирішено вважати, що [PERSON] та [PERSON] належні частки на праві особистої власності домобудови по вул.Правди, 72 м.Краматорська складають по ? ідеальній долі кожного. З рішення суду вбачається, що 12.05.1941 р.[PERSON] продав [PERSON] ([PERSON]) Га\-лині Михайлівні 1/2 частку будинку по вул. Правди, 72 із зазначенням у Договорі куплі-продажу конкретних обєктів, які переходять в особисту власність [PERSON] Вказана об\-ставина була предметом розгляду Народного суду м. Краматорська. В рі\-шенні вказано: Судом встановлено: «При составлении договора купли-продажи, нотариусом было указано, что 1/2 принадлежа\-щая по праву собственности [PERSON] отчуждается [PERSON], причем перечислив каких строений». На підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частку буди\-нку по вул. Правди, 72 від 12.05.1941 р. [PERSON] Михайлів\-на придбала в особисту власністьнаступне майно (наводиться мовою оригіналу): А - жилой дом (вартість 602 крб.); а2 - сарай (вартість 47крб.); аЗ - подвал (вартість 32крб.); а4 - крыльцо (вартість 20 крб.); Д - сарай (вартість 15 крб.); ж-уборная (вартість 29 крб.); № 3-4 - заборы (вартість 91крб.); № 6 - замощение (вартість 33 крб.). Сумарна вартість переліченого майна 899 крб. 06.05.1950р. на домоволодіння, яке належить тільки [PERSON] виготовлена «Інвентаризаційна справа», в якій зазначено, що [PERSON] належить (мовою оригіналу): А-1 - жилой дом; А1 - подвал; А2 - сени; А4 - крьільцо; 5 - сарай. Як вбачається з «Інвентаризаційної справи» будинок № 68 (в подальшому № 72, № 76) по вул. Правди розділений на дві окремі квартири з самостійними відокремле\-ними виходами, а земельна ділянка розділена між власниками вказаних квартир і ві\-докремлена парканом. Позивачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження того, що перелічене вище майно (в тому числі жилий будинок вартістю 602 крб.) пі\-сля відчуження 12.05.1941р. перебував у спільній власності[PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між спів\-власниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поділ в травні 1950 року спірного будинку між співвласниками на дві окремі квартири при\-пинив право спільної часткової власності на нього. При таких обставинах власник другої квартири будинку №76 по вул.Правди (позивач [PERSON]В.) не мав пере\-важного права купівлі квартири №76-1 на садибній ділянці, яка належала [PERSON] і була продана 14 листопада 2013 року [PERSON] Також зазначили, що як вбачається з останнього уточненого позову - позивач [PERSON] вважає, нібито [PERSON] є процесуальним правонаступником відповідача [PERSON], який помер 05.02.2014 року. Квартира № 76-1 по вул. Правди належала [PERSON] і 14.11.2013 року була продана[PERSON], тобто зазначена спірна нерухомість не була обєктом спадщини після смерті [PERSON]Позивач не зясував, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], але не є його процесуальним правонаступником по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду свої письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що 06 вересня 2013 року [PERSON] надав їй довіреність на продаж його особистої нерухомої власності - жилого будинку у м. Краматорську по вул..Правди, 76. Виходячи з принципів добросусідства і враховуючі, що [PERSON] і [PERSON] є родичами. 07 жовтня 2013 року вона звернулась у Першу краматорську державну нотаріальну контору з проханням допомогти їй правильно оформити пропозицію [PERSON]: придбати у власність нерухоме майно, яке належить на праві особистої власності [PERSON], а саме - суміжну житлову домівку з господарськими спорудами по вул.Правди, 76. У зв'язку з цим за допомогою працівників нотаріальної контори 07 жовтня 2013 року нею були написані: 1) заява в нотаріальну контору: про продаж 1/2 частки будинку №76 по вул.Правди (особиста власність [PERSON]О.) - за 40000 гривень; 2) заява [PERSON], з пропозицією купити особисту власність [PERSON] - 1/2 частку будинку №76 по вул.Правди за 40000 гривень. Вказана 1/2 частка домобудівлі складається з житлової домівки (окремої квартири) з господарськими спорудами. Ця нерухомість належала [PERSON] на праві особистої власності з 12.05.1941 року, а після її смерті 30.04.1985р. вказану нерухомість успадкував її син [PERSON] Її заява від 07 жовтня 2013 року була відправлена нотаріальною конторою по пошті [PERSON] за місцем його проживання. На початку листопада місяця 2013 року до неї і [PERSON] звернувся [PERSON] з пропозицією продати йому 1/2 частку домобудівлі № 76 по вул. Правди, яка є особистою власністю [PERSON] При цьому [PERSON] запропонував за вказану нерухомість більшу суму, ніж та, яка була зазначена нею в надісланій від 07.09.2013 року пропозиції [PERSON] Так як на кінець першої декади листопада місяця 2013 року не надійшла відповідь від [PERSON] на пропозицію купити 1/2 частку домобудівні № 76 по вул.Правди, то [PERSON] і нею було прийняте рішення: продати вказану нерухомість [PERSON]. 14 листопада 2013 року неюбуло повідомлено державному нотаріусу [PERSON] про небажання і надалі чекати відповідь від [PERSON]на її пропозицію від 07 жовтня 2013 року і про бажання власника майна [PERSON] невідкладно продати вказану особисту нерухомість [PERSON]за суму, яка значно перевищує 40000 гривень. Зазначає, що [PERSON] і нею були виконані моральні засади по відношенню до [PERSON] (принцип добросусідства, повага до родинних стосунків): більше місяця вона і [PERSON] чекали відповіді від [PERSON] на письмову пропозицію від 07 жовтня 2013 року - купити вказану нерухомість, але так і не дочекались. Законодавство дозволяло [PERSON] продати, а [PERSON] купити 1/2 частку домобудівлі №76 по вул.Правди - без врахування можливих бажань і думки власника суміжної житлової домівки [PERSON], так як нерухомість [PERSON] складалась з житлової домівки (окремої квартири) з господарськими спорудами, яку [PERSON] успадкував від своєї матері [PERSON] і ця нерухомість належала [PERSON] на праві особистої власності з 12.05.1941 року, що підтверджується: Інвентаризаційною справою, складеною 06 травня 1950 року Краматорським міським інвентаризаційно-технічним бюро; рішенням Народного суду міста Краматорську від 04 Червня 1973 року; Технічним паспортом Краматорського Бюро технічної інвентаризації від 14.02.1986 року; Технічним паспортом Краматорського Бюро технічної інвентаризації від 06.04.2001 року. В мотивувальній частині рішення Народного суду м. Краматорська від 04 червня 1973 року по справі № 2-1292.73 перелічене все нерухоме майно, яке знаходиться по вул. Правди, 76 (раніше № 72): жилі будинки вартістю 602 рублів і 770 рублів (разом з господарськими спорудами - сумарною вартістю 1164 рублів і 899 рублів відповідно), - які належали на праві особистої власності[PERSON] і [PERSON]. З рішення Народного суду м. Краматорська по справі № 2-1292.73 вбачається, що жилі будинки з господарськими спорудами [PERSON] і [PERSON] вартістю 1164 рублів 899 рублів відповідно, які належать їм на праві особистої власностісуд вирішив вважати як 1/2 ідеальної часткидомобудівні №76 (раніше № 72) по вул.Правди кожному із власників вищевказаних жилих будинків з господарськими спорудами. 14 листопада 2013 року неюбули предявлені у нотаріальну контору необхідні документи, що дозволило державному нотаріусу [PERSON] на законних підставахзасвідчити Договір купівлі-продажу 1/2 частки жилого будинку в м. Краматорську, вулиця Правди, 76 (зареєстровано в реєстрі 1-4043). При цьому в Договорі купівлі-продажу нотаріусом засвідчено, що Продавець стверджує, що на момент укладання цього договору відчужувана 1/2 частка жилого будинку №76 по вул.Правди в спорі не перебуває, треті особи не мають прав на відчужуване нерухоме майно. Домобудівля по вул. Правди, 76 (раніше № 68. потім № 72) з самого початку (з 1939 року) була побудована [PERSON] як дві окремі суміжні житлові домівки. Вказана обставина підтверджується Інвентаризаційною справою, складеною 06 травня 1950 року Краматорським міським інвентаризаційно-технічним бюро, рішенням Народного суду міста Краматорську від 04 червня 1973 року, Технічним паспортом Краматорського Бюро технічної інвентаризації від 14.02.1986 року, Технічним паспортом Краматорського Бюро технічної інвентаризації від 06.04.2001 року. Юридичний поділ домобудівлі по вул.Правди, 76 між [PERSON] і його рідною сестрою [PERSON] відбувся 12 травня 1941 року, коли відповідно до Договору купівлі- продажу від 12.05.1941р. власник домобудівні по вул.Правди, 76 [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частку домобудівні по вул. Правди, 76 із зазначенням конкретної житлової домівки і конкретних господарських споруд, які перейшли в особисту власність [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого Краматорською державною нотаріальною конторою 12.05.1941 р., реєстровий номер 933. Фактичні обставини, які викладені вище, на її думку доказують, що власник суміжної житлової домівки (другої квартири) будинку №76 по вул.Правди (позивач [PERSON]) не має переважного права купівлі 1/2 частка жилого будинку № 76 по вул.Правди, яка належала [PERSON] на праві особистої власностіта на законних підставах була продана 14 листопада 2013 року [PERSON]. Відповідач [PERSON]. вказує, що не зважаючи на викладені вище обставини, 17 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] і [PERSON]. Позивач [PERSON] стверджував, нібито будинок № 76 по вул. Правди є обєктом права спільної часткової власності, хоча [PERSON] добре відомо, що вказаний будинок ніколи не був обєктом спільної часткової власності: в 1938 році [PERSON] купив у гр. [PERSON] недобудоване домоволодіння, закінчив будівництво домоволодіння у 1939 році і 12 травня 1941 року продав своїй рідній сестрі [PERSON] 1/2 частку домобудівлі із зазначенням конкретних жилих приміщень, господарських будівель і споруд, які перейшли в особисту власність його рідній сестрі [PERSON]. Позивачу [PERSON] добре відомо, що будинок № 76 (раніше № 68, потім № 72) по вул. Правди з самого початку був побудований в 1939 році як два ізольованих житла (квартири): з окремими виходами із кожної квартири, з окремими пічками на твердому паливі у кожній квартирі, окремими грубами і димовими каналами вказаних пічок. Вказана обставина підтверджується Інвентарною справою 1950 року на домоволодіння [PERSON], рішенням Народного суду м. Краматорська від 04.06.1973р., Технічними паспортами складеними Краматорським Бюро технічної інвентаризації у 1986, 2001 роках . Позивач [PERSON] визнає і не заперечує, що кожна із суміжних житлових домівок (квартир) по вул. Правди, 76 - з самого початку мали свої окремі Домові книги, в яких окремо були прописані [PERSON] і [PERSON] та члени їхніх родин. Позивач [PERSON] визнає і не заперечує, що житлові домівки (квартири) по вул. Правди, 76 - завжди мали окремі особисті рахунки на сплату комунальних послуг.З рішення Народного суду м. Краматорська від 04.06.1973 р. та інших матеріалів справи № 234/16417/13-ц вбачається, що у 1941 році [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частку будинкупо вул.Правди, 68 (зараз № 76) із зазначенням у Договорі куплі-продажу конкретних обєктів, які переходять в особисту власність [PERSON] На підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частки будинку по вул.Правди, 72 (посвідченого нотаріусом 12.05.1941. реєстровий номер 933) [PERSON] придбала в особисту власністьнерухоме майно, яке складається з конкретних будівель, а саме (наводиться мовою оригіналу): А - жилой дом (вартість 602 рубля): а2 - сарай (вартість 47 рублів); аЗ - подвал (вартість 32 рублів); а4 - крыльцо (вартість 20 рублів); Д - сарай (вартість 15 рублів); ж-уборная (вартість 29 рублів); № 3-4 - заборы (вартість 91 рубль); № 6 - замощение (вартість 33 рубля). Сумарна вартість переліченого нерухомого майна 899 рублів. В рішенні Народного суду м.Краматорська від 04.06.1973 р. Вказано: 27): Часть которой пользовался [PERSON]- составляет «А»- жилого дома- 770 рб.. а-сени-73руб., а-1-подвал-31руб, Б-сар ай-35руб., В-сарай-59руб., 1-сарай-5 руб., Е-уборная-34руб., №1-2 - заборы-125руб., №5-замощение-32руб., Сумарна вартість переліченого нерухомого майна 1164 рубля. 06 травня 1950 року на домоволодіння, яке належить [PERSON] на праві особистої власності з 12.05.1941 виготовлена «Інвентаризаційна справа», в якій зазначено, що [PERSON]М одноособово належать конкретні обєкти нерухомості, а саме (наводиться мовою оригіналу): А-1 - жилой дом; А1 - подвал; А2 - сени; А4 - крыльцо; 5 - сарай. Як вбачається з «Інвентаризаційної справи» обєкт нерухомості складається з двох окремих жилих домівок. Жила домівка (обозначена в «Інвентаризаційній справі літерою А-1) належить одноособово [PERSON] Як вбачається з «Інвентаризаційної справи» жила домівка А-1 належить виключно [PERSON]: на Генеральному плані «Інвентаризаційної справи вказано (мовою оригіналу): «[PERSON] [PERSON]» Як вбачається з «Інвентаризаційної справи» жила домівка А-1 має самостійний відокремлений вихід, а земельна ділянка розділена між власниками суміжних жилих домівок. Після 06.05.1950р. Краматорське Бюро технічної інвентаризації періодично складало Технічні паспорти на нерухомість за адресою вул. Правди, 76. В Технічному паспорті БТІ, складеному станом на 14,02.1986 р. внесений запис про власників: [PERSON], Договір переуступки 1/2 частки будинку, посвідчений Краматорською державною нотаріальною конторою 12.05.1941 р., реєстровимй номер 933; [PERSON], Свідоцтво про право на спадщину, видане Першої краматорською державною нотаріальною конторою 30.05.1986, реєстровий номер 2-1140. З Технічного паспорту від 14.02.1986 року вбачається, що будинок №76 по вул..Правди у м.Краматорську складається з двох відокремлених квартир, кожна з яких має самостійний відокремлений вихід, а земельна ділянка також розділена парканом між власниками вказаних квартир. Станом на 14.02.1986 року по вул..Правди, 68 одна відокремлена квартира належала [PERSON], а друга відокремлена квартира належала [PERSON] В Технічному паспорті, складеному станом на 06.04.2001р. вказано, що будинок №76 по вул..Правди у м.Краматорську складається з двох відокремлених квартир, кожна з яких має самостійний відокремлений вихід. Відповідач також зазначає, що тільки на підставі рішення Народного суду м.Краматорська від 04.06.1971р. після визначення судом «ідеальної долі» домобудівлі, яка належала на праві особистої власностіспадкодавцю [PERSON], померлому 19.07.1972р., спадкоємець [PERSON] змогла нарешті оформити 19.06.1973р.на себе вказану 1/2 частку домобудівлі (яка належала на праві особистої власностіпомерлому [PERSON]М.). Бо без визначення «ідеальної долі» нотаріус відмовилась переоформити на [PERSON] спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON]. На підставі рішення Народного суду м.Краматорська від 04.06.1973р. і після визначення судом «ідеальної долі» домобудівлі нотаріус переоформила спадщину померлого [PERSON] на його вдову [PERSON], яка стала власником нерухомості, яка при житті належала [PERSON] на праві особистої власності. З 1941 року до 1972 року між власниками житлових домівок (квартир) по вул. Правди, 76 ([PERSON] і [PERSON]) ніколи не було спору стосовно права особистої власності [PERSON] на нерухоме майно, отримане за Договором купівлі-продажу від 12.05.1941 року. З 1973 року до 1985 року між власниками житлових домівок (квартир) по вул. Правди, 76 ([PERSON] і [PERSON], померлою 30.04.1985 р., ніколи не було спору стосовно права особистої власності [PERSON] на нерухоме майно, отримане [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 12.05.1941 року. З 1985 року до 2000 року між власниками житлових домівок/квартир по вул. Правди, 76 ([PERSON], померлою 05.10.2000 року, і [PERSON] ніколи не було спору стосовно права особистої власності [PERSON] на нерухоме майно, яке перейшло до нього у спадок після смерті його матері [PERSON], померлої 30.04.1985р.05.10.2000 року [PERSON] померла Житлову домівку (квартиру) по вул. Правди, 76, яка належала [PERSON] на праві особистої власності, - прийняв у спадщину її син [PERSON]. З 2000 року до 2014 року між власниками житлових домівок (квартир) по вул. Правди, 76 (позивачем [PERSON] і відповідачем-1 [PERSON], померлим 04.02.2014 р., ніколи не було спору стосовно права особистої власності [PERSON] на нерухоме майно, яке перейшло до нього у спадок після смерті його матері [PERSON], померлої 30.04.1985 р.. яким вона володіла на праві особистої власності з 12.05.1941 року відповідно до Договору купівлі-продажу конкретного нерухомого майна, яке включало в себе житлову домівку (російською мовою «жилой дом») вартістю 602 рублів, а суміжна житлова домівка вартістю 770 рублівналежала на праві особистої власності[PERSON], потім [PERSON], потім позивачу [PERSON]. На підставі викладеного, відповідач [PERSON] просить відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.. Третя особа державний нотаріус Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що Договір купівлі-продажу ? частки будинку та земельної ділянки по вул..Правди, 76 в м.Краматорську, укладений 14.11.2013 року між [PERSON]О і [PERSON], посвідчений нею у відповідності з діючим законодавством. Позивачу [PERSON], за заявою [PERSON] представника [PERSON], нею було направлено письмове повідомлення про намір [PERSON] продати свою частку із зазначенням ціни та інших умов, на яких він її продає, однак [PERSON] відмовився отримувати це повідомлення, у звязку з чим воно через місяць повернулося до нотаріальної контори. Лише після цього вона посвідчила Договір купівлі-продажу. Вислухавши сторони та їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1, 2 та 4 \~ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму , яку за договором повинен сплатити продавець. Таким чином, згідно ст.362 ЦК України, підставою для пред'явлення співвласником позову про переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу частки майна у праві спільної часткової власності є такі порушення: - продаж співвласником частки у праві спільної часткової власності без письмового попередження інших співвласників про намір продати свою частку, ціну та інші умови її продажу; - укладання договору купівлі-продажу без одержання повідомлення від співвласників про відмову від здійснення ними переважного права купівлі до спливу одного місяця щодо нерухомого майна і десяти днів щодо рухомого майна від дня отримання ними повідомлення про продаж; - продаж проведено за істотно нижчого ціною і на більш легких умовах, ніж пропонувалося співвласникам. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №415757 від 31.07.2012 року (Т.1, а.с.10-11) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2001 року (Т.1, а.с.205), належить ? частка земельної ділянки загальною площею 0,0885га та ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди, 76. Інша ? частка вказаної земельної ділянки та ? частка вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на праві спільної часткової власності, на підставі державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №415757 від 31.07.2012 року (Т.1, а.с.10-11) та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.05.1986 року (Т.1, а.с.206), до 14 листопада 2013 року належали на праві спільної часткової власності [PERSON]. 14 листопада 2013 року [PERSON] продав відповідачу [PERSON] за 48800 гривень належну йому ? частку земельної ділянки та ? частку будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: м.Краматорськ, вул.Правди, 76, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-4043. Суд вважає, що продаж [PERSON] своєї частки у праві спільної часткової власності було здійснено з порушенням переважного права купівлі позивача [PERSON] з наступних підстав. З пояснень осіб, які брали участь у справі, та матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], яка діяла на підставі довіреності виданої [PERSON], 07 жовтня 2013 року звернулася до державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] з метою продажу належної [PERSON] ? частки земельної ділянки та житлового будинку по вул..Правди, 76 в м.Краматорську та подала нотаріусу, з метою передачі позивачу [PERSON], письмову заяву, в якій повідомляла [PERSON] про намір [PERSON] продати свою частку у праві спільної часткової власності за 40000грн. та пропозицією [PERSON] купити цю частку на вказаних умовах (Т.1, а.с.89). Зазначена заява того ж дня була направлена нотаріусом поштою з повідомленням на адресу [PERSON]: м.Краматорськ, вул..Правди, 76 (Т.1, а.с.91), на підтвердження чого нотаріусом було видано свідоцтво про передачу заяви від 07.10.2013 року (Т.1, а.с.90). Як вбачається з листа начальника Центру поштового звязку №7 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 02.01.2014 року (Т.1, а.с.25, 26) рекомендований лист №8430103807607, який був відправлений з відділення поштового звязку Краматорськ-1 07.10.2013 року на імя [PERSON] (вул..Правди, 76, м.Краматорськ), надійшов у відділення поштового звязку Краматорськ-7 09.10.2013 року. Рекомендований лист був виданий листоноші в доставку в день надходження. Оскільки одержувача не було вдома, йому було вкладено в поштову скриньку повідомлення про надходження рекомендованого листа. 14.10.2013 року листоноша вдруге справила доставку поштового відправлення, але вдома нікого не було, та ще раз залишила повідомлення про надходження рекомендованого листа. [PERSON] за отриманням поштового відправлення у відділення звязку Краматорськ-7 протягом місяця не звернувся, тому рекомендований лист був повернений за зворотною адресою Першій державній нотаріальній конторі м.Краматорська 09.11.2013 року по закінченню терміну зберігання, та був вручений 13.11.2013 року уповноваженому на одержання пошти Фареник. Вказані в зазначеному листі відомості відповідають положенням Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270. Так відповідно до п.99 вказаних Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до п.102 Правил в об'єкті поштового зв'язку вручаються, зокрема: рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому. Згідно п.110 Правил у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Відповідно до п.117 Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Пунктом 119 вказаних Правил передбачено, що невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Той факт, що позивач [PERSON] був відсутній за місцем свого проживання не міг отримати рекомендованого листа з нотаріальної контори, підтверджується наявною в матеріалах справи санаторно-курортною книжкою (Т.1, а.с.23), відповідно до якої він в період з 05.10.2013 року по 25.10.2013 рік знаходився на санаторно-курортному лікуванні. Відповідно до п.п.5.1, п.5 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України\~від 22.02.2012р.\~ № 296/5, у разі якщо один з учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній власності іншій особі, нотаріус повинен упевнитись у тому, що продавець у письмовій формі повідомив усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір продати свою частку іншій особі із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка. Відповідно до п.п.5.7., п.5 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Порядку договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі може бути посвідчений нотаріусом за наявності відомостей про те, що учасники спільної часткової власності відмовились одержати надіслані на їх адресу заяви продавця про його намір продати свою частку. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв'язку. Як зазначалося вище, позивач [PERSON] не отримував з нотаріальної контори заяву про намір [PERSON] продати свою частку, оскільки на той час був відсутній за місцем свого проживання, у звязку з чим вона була повернута до нотаріальної контори з відміткою органу звязку на поштовому відправленні за закінченням терміну зберігання, а не у звязку з відмовою позивача одержати цю заяву, тобто фактично позивач не був повідомлений про наміри [PERSON], а тому у нотаріуса 14.11.2013 року були відсутні підстави для посвідчення договору купівлі-продажу належної [PERSON] частки у праві спільної часткової власності. Ці обставини також підтверджуються листом Міністерства юстиції України від 24.12.2014 року за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо дій державного нотаріуса [PERSON] (Т.1, а.с.150-152). Відповідно до п.13 Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності мають право привілеєвої купівлі цієї частки по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах (додержання строків платежів, обов'язок по уплаті державного мита, тощо). У зв'язку з цим при переводі прав і обов'язків покупця необхідно перевіряти реальність вимог, що пред'являються учасниками спільної часткової власності. Доказом бажання і реальних можливостей для переводу прав і обов'язків покупця є внесення позивачем на депозитний рахунок суду всіх сум, які за договором зобов'язаний сплатити покупець. Невиконання позивачем цих умов може бути підставою для відмови в позові про перевід на нього прав і обов'язків покупця. Про бажання позивача [PERSON] та реальність його можливостей для переводу на нього прав і обовязків покупця свідчить квитанція №11 від 17.12.2013 року про внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості частки [PERSON] за договором купівлі-продажу від 14.11.2013 року у розмірі 48800грн. Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, перевести на нього права та обов'язки покупця ? частки житлового будинку та ? частки земельної ділянки за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул..Правди, 76, загальною вартістю 48800грн., за договором купівлі-продажу від 14 листопада 2013 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1-4043, а також стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON], сплачену ним за договором купівлі-продажу від 14.11.2013 року вартість ? частки житлового будинку та ? частки земельної ділянки за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул..Правди, 76, у сумі 48800грн. Доводи відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], відповідача [PERSON] про те, що у позивача [PERSON] відсутнє переважне право купівлі, оскільки ? частка земельної ділянки та ? частка житлового будинку належали [PERSON] на праві особистої приватної власності, суд вважає необґрунтованими та не приймає їх до уваги при ухваленні рішення з наступних підстав. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В матеріалах справи відсутній укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений договір про поділ в натурі між співвласниками спірного нерухомого майна. Рішенням суду від 04.06.1973 року (Т.3, а.с.27), на яке відповідачі посилаються в своїх запереченнях, визначені лише ідеальні частки співвласників у спільній частковій власності без виділення їх в натурі. Навпроти, вказані доводи відповідачів спростовуються наступними доказами: -Витягом №9591118 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди,76 (Т.1, а.с.8) та Витягом №12764745 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди,76 (Т.1, а.с.34), в яких відомості про складові частини обєкта нерухомого майна є тотожними; -Додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди,76, серії ЯМ №415757 від 31.07.2012 року (Т.1, а.с.11), в якому [PERSON] та [PERSON] зазначені як співвласники вказаної земельної ділянки; -Витягом №9595529 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на ? частку земельної ділянки за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди,76 (Т.1, а.с.9) та Витягом №12763776 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на ? частку земельної ділянки за адресою: м.Краматорськ, вул..Правди,76 (Т.1, а.с.31), з яких вбачається, що земельні ділянки мають єдиний кадастровий номер; -[PERSON] директора КП «БТІ» м.Краматорськ від 12.05.2015 року №336 (Т.1, а.с.204), з якого вбачається, що станом на 31.12.2012 року, за адресою: вул..Правди, 76 в м.Краматорську, в КП «БТІ» зареєстровано право спільної часткової власності: 1) за [PERSON] на ? частки житлового будинку; 2) за [PERSON] на ? частки житлового будинку. Відомостей про розділ зазначеної домобудівлі або розділ поштових адрес КП «БТІ» не має. Те, що земельна ділянка тривалий час розділена парканом, а також те, що будинок розділений на дві частини і кожний із співвласників має окремі виходи, свідчить лише проте, що між ним існує домовленість про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Суд вважає також необґрунтованими доводи відповідачів про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем по справі, з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до спадкоємця переходять не лише права, які належали спадкодавцю, а і належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини обовязки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала з ним за одною адресою, що підтверджується довідкою КП СЄЗ» м.Краматорська від 13.01.2015 року (Т.1, а.с.143), і не заявила відмову від спадщини, суд вважає, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], в тому числі і обовязки які йому належали на час відкриття спадщини, а тому може бути правонаступником [PERSON] по даній справі. Все вищезазначене свідчить про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] На підстав ст.88 ЦПК України, суд вважає також необхідним стягнути з відповідача [PERSON]І на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 488грн.

Outcome: approved