Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, в якому просить суд: встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] померлому [INFO] [PERSON]; встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], який належав померлому на підставі паспорту індивідуального будівельника від 23.01.1987 року. Позивач також зазначає, що у зв'язку з тяжкою хворобою матері та сестри, яка також померла,вона після смерті батька фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме оброблювала земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, який належав спадкодавцю, проводила з часу смерті батька по даний час ремонти у вказаному будинку, а також зберігає правовстановлюючі документи на належне батьку нерухоме майно. З урахуванням викладеного просить її позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник Випасненської сільської ради в судове засідання не з'явився, натомість, 05.12.2016 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшов лист за підписом голови Випасненської сільської ради, в якому просить справу розглядати без участі представника відповідача. Третя особа в судове засідання не з'явилася, натомість, 05.12.2016 року від неї, до Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшов лист, в якому вона просить справу розглядати без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.7) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS]. Таким чином правовідносини, що склалися між сторонами регулюються: Цивільним Кодексом Української РСР (в редакції Закону 1963 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 року. Позивач є донькою померлого (а.с.19) Згідно ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції Закону 1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже позивач є спадкоємцем першої черги після смерті її батька [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України про практику розгляду судами справ про спадкування №4 від 24.06.1983 року, яка діяла на час виникнення правовідносин, встановлено, що судам слід мати на увазі, що відповідно до гл. 7 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, у встановленому чинним законодавством порядку. Як вбачається з п.1 п.п1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.03.2013 року №24-753/0/4-13,Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) не допускається з огляду на вичерпний перелік підстав вчинення таких процесуальних дій, визначених ЦПК. Судам потрібно брати до уваги, що спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства. Відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК) або закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) з тих підстав, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не відповідають зазначеним вимогам процесуального законодавства. Постановлення ухвали про закриття провадження у справі без зазначення, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суперечить також вимогам ст. 206 ЦПК. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК). В судовому засіданні позивач пояснила, що вона не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька. Як вбачається з листа завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2016 року №2517 спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. В свою чергу, у відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що позивач не зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON], нотаріусом не відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що позивач передчасно звернулася суду з даним позовом, адже, в розумінні ст. 3 ЦПК України, її права ніким не порушено або не визнано, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку, про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed