Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

25.11.2019 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача Миколаївської міської ради, в якому просить визначити що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 78,0 кв.м., житловою площею 50 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , становить 1/5 її частину; визнати за позивачем право власності на 1/5 частки вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача. Після його смерті відкрилась спадщину на нерухоме майно, а саме на частку трикімнатної квартири загальною площею 78,0 кв.м., житловою площею 50 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала спадкодавця та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем після її смерті є її донька [PERSON] , яка в порядку спадкування отримала 4/5 частки вищезазначеної квартири. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] 22.03.2019 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємцем, [PERSON] надано Свідоцтво про право на спадщину виданого після смерті іншого співвласника цієї квартири на 4/5 частки цієї квартири, а до оформлення спадщини після смерті співвласника, квартира належала йому та померлому [PERSON] на підставі спільної сумісної власності, тому неможливо визначити склад спадкового майна. Зі слів бабусі позивача [PERSON] вбачається, що під час отримання нею спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , батько позивача [PERSON] подав приватному нотаріусу Ягужинській К.Т., заяву, в якій зазначив, що дає свою згоду на визначення частки в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] в розмірі 4/5 частки цієї квартири. Тобто, батькові позивача за життя належало 1/5 частка вищезазначеної квартири. Отже, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. В подальшому позивач просила змінити первісного відповідача Миколаївську міську раду на належного [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 27.11.2019 року вищезазначений позов залишено без руху. 22.01.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків на виконання вищезазначеної ухвали суду від 27.11.2019 року. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 27.01.2020 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.06.2020 року витребувано з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи за № 63945908 та від Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т матеріали спадкової справи № 252014. 06.08.2020 року до канцелярії суду від ПН ММНО Ягужинської К.Т. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 25/2014, заведеної 12.03.2014 року до майна померлої [INFO] [PERSON] 18.08.2020 року до канцелярії суду від Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 121/2019, що була заведена 22.03.2019 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні 14.09.2020 року замінено відповідача на належного [PERSON] , закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Позивач та її представник просили розгляд справи проводити без їх участі, вимоги позову підтримала, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] просила суд справу розглядати у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Приватний нотаріус ММНО Миколаївської області Ягужинська К.Т. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області просив справу розглядати без його участі. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.11.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. З копії матеріалів спадкової справи № 25/2014, заведеної 12.03.2014 року приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Ягужинською К.Т., вбачається, що після смерті [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я її доньки [PERSON] на 4/5 часток квартири [ADDRESS] . З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] вбачається, що 3-кімнатна № 8 квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на право приватної спільної сумісної власності. Поряд з цим, 15.05.2014 року [PERSON] надав ПН ММНО Миколаївської області Ягужинській К.Т. заяву, в якій зазначив, що за своєю справжньою волею дає свою згоду на визначення частки в праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру [PERSON] в розмірі 4/5 часток. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копію Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після його смерті до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області звернулась його донька [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.03.1997 року. Постановою від 09.10.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не можливо визначити склад спадкового майна. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. Зі змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Так, оскільки з матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] особисто надав приватному нотаріусу ММНО Ягужинській О.М. заяву про його згоду на визначення частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] в розмірі 4/5, а після смерті [PERSON] відповідно таку частку отримала у власність її донька [PERSON] , то суд вважає за можливе визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 1/5 частку. Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3.4 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не заперечу проти задоволення позову, суд вважає вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на 1/5 частку вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved