Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

29 червня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 61 252,95 Євро, 7 337,63 доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ станом на дату постановлення рішення та 169 422,53 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами були укладені договори за якими позивач вніс на депозитні рахунки кошти в сумі 56 339,67 Євро, 6 749,06 доларів США та 144 964,25 гривень. Строк депозитних договорів закінчився, проте відповідач в порушення діючого законодавства не повертає кошти позивачу. А тому, оскільки строк дії договорів закінчився, відповідач має повернути позивачу суми вкладів із відсотками за користування коштами. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що на даний час розпочато процедуру ліквідації Банку, а тому законом визначена процедура повернення коштів, а стягнення коштів з Банку на даний час не передбачено Законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та представника відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Вкладник) були укладені наступні договори: - Договір №300131/132764/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 56 339,67 євро на строк з 17.11.2014 року по 22.11.2015 року зі сплатою 13,00% річних; - Договір №300131/132756/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 6 749,06 доларів США на строк з 17.11.2014 року по 22.11.2015 року зі сплатою 13,00% річних; - Договір №300131/132773/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 144 964,25 грн. на строк з 17.11.2014 року по 22.11.2015 року зі сплатою 25,50% річних. З виписок по рахункам вбачається, що станом на 04.12.2015 року на рахунках позивача обліковуються кошти в розмірі 56 339,67 євро та відсотки в розмірі 4 913,28 євро; 6 749,06 доларів США та відсотки в розмірі 588,57 доларів США; 144 964,25 грн. та відсотки в сумі 24 458,28 грн. Представник позивача суду не надав доказів, що позивач зверталась до Банку із заявами про повернення коштів, які розміщені на депозитних рахунках та їй було відмовлено у їх видачі. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що після введення тимчасової адміністрації позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повернуто кошти в сумі 200 000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував зазначеного. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не заперечувалось представниками сторін, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та кредит»), призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах у справі за № 6-1123 цс16 від 13.06.2016 року, від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, які є обов'язковими для застосування судом. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Отже, так як повернення грошових коштів [PERSON] буде проведено відповідно до ст.ст. 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed