Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Адвокат Мірошниченко М.В., яка діє від імені позивача [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 05.07.2020, звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить встановити факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме те, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , та визнати за позивачем право спільної часткової власності на 3/4 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на 3/4 частки земельної ділянки за цією ж адресою, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, та на 3/4 частки земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0195 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у виді часток зазначеного домоволодіння та земельних ділянок, після смерті матері, у зв`язку з тим, що не надано достовірних доказів родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Зазначила, що така ситуація відбулася з тих причин, що шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] було укладено 24.02.1962 року, тобто вже після її народження, тому їй невідомо, яким чином вона набула прізвище « [PERSON] » при народженні. Дошлюбне прізвище матері в свідоцтві про шлюб вказано як « [PERSON] ». Прізвище « [PERSON] » позивач набула вже після реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] . У позивач є рідна сестра [PERSON] , у дівочості « [PERSON] », яка народилася [INFO] , матір`ю якої є померла спадкодавець [PERSON] , прізвище якої до реєстрації шлюбу з [PERSON] було також « [PERSON] ». За життя мати позивача склала заповіт, яким заповідала усе майно позивачу, але її сестра - відповідач по справі також звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (обов`язкової частки). Тому встановлення того факту, що померла [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] впливатиме на те, яку частку у спадковому майні буде мати відповідач [PERSON] (1/4 чи 1/2). Ухвалою від 04.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 03.09.2020. В підготовчому судовому засіданні 03.09.2020 за клопотанням представника позивача судом витребувані докази у справі. В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Мірошниченко М.В. позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила, що позивач є її рідною сестрою, чому сестра в свідоцтві про народження була записана, як « [PERSON] », незважаючи на те, що шлюб батьки офіційно зареєстрували у 1962 році, їй невідомо. На ім`я сестри матір склала заповіт, але оскільки вона на час смерті спадкодавця була вже непрацездатною, то має право на обов`язкову 1/4 частку у спадщині. Втім проти задоволення заявлених сестрою вимог не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем та витребувані судом докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у ст.16 ЦК України, зокрема, визнання права. Згідно положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, згідно з якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідженими судом доказами встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 172 від 12.03.2013 /а.с.5/. В свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 27.10.1958 Інгулецьким відділом ЗАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками позивача у справі - [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Водночас, із свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого Інгулецькою міською радою Широківського району Дніпропетровської області, видно, що 24.02.1962 одружилися [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації одруження присвоєне прізвище « [PERSON] » /а.с.7/. В свідоцтві про народження відповідача [PERSON] , яка народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу відповідач набула прізвище « [PERSON] » /а.с.8/. 19.03.1982 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , видана 19.03.1982 відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська /а.с.6/. На адвокатський запит представника позивача до органу РАЦС щодо внесення виправлень до актових записів про народження та шлюб [PERSON] отримано відповідь про те, що дані про батьків [PERSON] , які вказані в свідоцтві про її народження, не співпадають з даними актового запису про народження № 237 від 27.10.1958, в якому прізвище дитини та матері « [PERSON] », від осоті про батька відсутні, а прізвище « [PERSON] » матір [PERSON] набула тільки у 1962 році, у зв`язку з чим в наданні документів, які б могли підтвердити набуття заявником при народженні прізвища « [PERSON] » відмовлено /а.с.10/. Тобто, суд вважає, що наданими представником позивача доказами підтверджено, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та померлою матір`ю неможливо. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Водночас пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. За приписами п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини 2 цієї статті суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки досліджені документи свідчать, що матір позивача змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що також не заперечувала відповідач в судовому засіданні, яка крім того підтвердила суду, що вона є рідною сестрою позивача, в свідоцтві про народження відповідача матір`ю записана [PERSON] , то суд вважає встановленим той факт, що позивач [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про визнання за спадкодавцем права власності на частку у спадковому майні, суд керується наступними фактами та відповідними ним правовідносинами. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, що були надані для обслуговування житлового будинку та для ведення селянського господарства /а.с.11-16/. Належність нерухомого майна спадкодавці підтверджується також довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ», згідно з якою житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою належить [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину, виданого 30.01.1992 П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою /а.с.60/. За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст.1261, 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З витребуваних судом за клопотанням представника позивача доказів вбачається, що після смерті [PERSON] 30.04.2013 в П`ятій криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 110/2013 щодо майна померлої за заявою про прийняття спадщини за заповітом від дочки спадкодавиці - [PERSON] , в якій вказано, що спадкодавиця склала на її ім`я заповіт на все своє майно. При цьому, 09.04.2013 надійшла заява про прийняття спадщини згідно ст.1241 ЦК України від непрацездатної за віком другої дочки спадкодавці [PERSON] . Обидві заяви надійшли поштою, особисто до нотаріальної контори спадкоємці не з`являлися. Нотаріус зазначає, що крім них інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися, заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надавали, не були зареєстровані разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. Згідно з інформацією із спадкового реєстру спадкодавиця 06.05.2003 заповіла все своє майно своїй доньці [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину померлої [PERSON] не видавалися /а.с.56-59/. Адвокат Мірошниченко М.В. від імені дочки померлої [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для одержання свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , але постановою державного нотаріуса П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитної Н.В. від 03.07.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємиці першої черги їй було відмовлено через розбіжності в документах, що підтверджують родинні відносини між спадкодавицєю та донькою /а.с.9/. Таким чином, судом встановлено, що за життя спадкодавиці [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно в виді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Сторони у справі є спадкоємцями однієї черги після смерті матері [PERSON] , обидві в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, і відповідно вони мають право на прийняття спадщини, але враховуючи, що на ім`я позивача [PERSON] померлою за життя складено заповіт на все належне їй майно, а відповідач [PERSON] на момент відкриття спадщини була непрацездатною особою, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, суд вважає доведеним, що позивач має право на 3/4 частки у спадковому майні, а відповідач відповідно - на 1/4 його частку. Оскільки спадкоємцю за законом - позивачу у справі - визнати право власності на спадкове майно у інший спосіб не видається можливим, Позивач і звернулася за захистом своїх спадкових справ до суду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає ст.16 ЦК України. Суд вважає, що встановлені всі підстави для визнання за позивачем права власності на 3/4 частки спадкового майна, як спадкоємця за заповітом після смерті матері. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо підстав набуття права власності, та правовідносини, що виникають із права особи звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в разі неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з п.23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері з причини ненадання доказів родинних відносин зі спадкодавцем, суд вважає що його позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Згідно з положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що судовий збір сплачений позивачем за вимогу немайнового характеру у визначеному законом розмірі, та за вимоги майнового характеру відповідно до наданого звіту про оцінку нерухомого майна та звіту про грошову експертну оцінку земельних ділянок /а.с.17-19/. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, але, враховуючи, що позивач не просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а також визнання відповідачем заявлених вимог, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Outcome: approved