Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ливарна компанія" (надалі ТОВ «УЛК») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків її виплати, стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, та відшкодування моральної шкоди. Посилалася на те, що з 24.06.2011 року перебув у трудових відносинах з відповідачем і 01.04.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України був звільнений, на день звільнення працював, однак з ним не був проведений остаточний розрахунок, по заробітній платі з грудня 2013 року у розмірі 13700,2 грн. На його звернення до керівництва підприємства заборгованість не була виплачена, в зв'язку з чим, просив стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати, що передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків її виплати» у сумі 281,36 грн. та 8715,7 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з часу звільнення по день фактичного розрахунку, а також 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в судове засідання не з'явився, надавши суду копію платіжного доручення про виплату 12.06.2014 року заробітної плати за січень, лютий, березень та квітень 2014 р. на суму 10630,08 грн. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем протягом періоду з 24.06.2011 року по 01.04.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки. 01.04.2014 р. позивача звільнено з роботи, на день звільнення працював, однак у порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив позивачу належну заробітну плату у розмірі 10630,08 грн., що підтверджується наданим відповідачем платіжним дорученням № 405 від 12.06.2014 року, згідно до якого 12.06.2014 р. перераховано 10630,08 грн. на виплату заробітної плати за січень 2014 р. - 3459,06 грн., лютий 2014 р. - 2881,49 грн., березень 2014 р. - 3036,15, квітень 2014 р. 1253,38 грн. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 115 КЗпП України, яка регулює строки виплати заробітної плати, згідно до вимог якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Згідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак проти обставин погашення заборгованості по заробітній платі 12.06.2014 року та її розміру, позивач заперечень не надавав, крім того зазначив, що отримував виплати по заборгованості 05.05.2014 р. у сумі 1084,07 грн., 15.05.2014 р. у сумі 241,59 грн. та 06.06.2014 року у сумі 1771,66 грн., отже на час розгляду справи відповідач виплатив позивачеві остаточний розрахунок по заробітній платі у сумі 13727,4 грн., і в цій частині позов задоволенню не підлягає. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином відповідальність за затримку остаточного розрахунку виникає лише за наявності вини підприємства. З огляду на те, що остаточний розрахунок відповідача з позивачем не був проведений з вини підприємства, у відповідності зі ст. 117 КЗпП України з підприємства варто стягнути на користь позивача середньомісячний заробіток із дня звільнення до 12.06.2014 року, тобто суму в розмірі 8715,7 грн. (щоденний заробіток складає 124,51 грн., а з дня звільнення по 12.06.2014 р. пройшло 70 днів). Таким чином стягненню підлягає 8715,7 грн. середньомісячного заробітку із дня звільнення по день переведення платежу. Відповідно ст. 1 до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати встановлено постановою Кабінету міністрів України N 159 від 21.02.2001 р. «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати на суму 281,36 грн. Суд погоджується з розрахунками проведеними позивачем [PERSON] на підставі вищезазначених положень та стягує з ТОВ «УЛК» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 281,36 грн Виходячи з наявності порушень з боку відповідача принципу розумності у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України суд стягує з на користь позивача 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 114,7 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 300 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial