Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

21.10.2016 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за № 38, що розташований в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області по вул. Центральній в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18.01.2000 року померла її мати, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить зазначений вище будинок. Ще за життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла все свої майно своїм дітям: [PERSON] та [PERSON]. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину шляхом постійного догляду за будинком, проведенням ремонту, обробітком земельної ділянки. Однак на сьогодні оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може через те, що право власності на будинок № 38 по вул. Центральній в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області не зареєстровано. В судове засідання представник позивача [PERSON] зявилась, позовні вимоги своєї довірительки підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що [PERSON] 25.07.1991 склала на випадок своєї смерті заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Заповідач [PERSON] померла 18.01.2000 у віці 92 років в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області (а.с.11), після її смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого входить житловий будинок за адресою: Житомирська область, Радомишльський район с. Борщів, вул. Центральна, № 38 з надвірними будівлями вартістю 22\~827,00 грн.. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 18.01.2000, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила\~\~ЦК УРСР\~1963 року.\~\~ За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ст. 548, 549 ЦК УРСР\~1963 рокудля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки виконкому Борщівської сільської ради № 594 від 15.09.2016 за громадянкою [PERSON], яка померла 18.01.2000, рахується жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в с. Борщів по вул. Центральній, 38, Радомишльського району Житомирської області. Спадщину в шестимісячний строк прийняла її дочка [PERSON] шляхом догляду за будинком, обробітку земельної ділянки (а.с.13). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок № 38 в с. Борщів по вул. Центральній, Радомишльського району Житомирської області, житловий будинок збудований в 1969 році, має інвентаризаційну вартість 22\~827,00 грн. (а.с.16-18). Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.10.2004 серії САА № 510622, житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Центральній, 38 у с. Борщів Радомишльського району Житомирської області належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.14). Згідно із п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка діяла на час виниклих правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка виконавчого комітету місцевої [PERSON] народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Борщівської сільської ради № 594 від 15.09.2016 [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а відтак прийнята спадщина на підставі ч. 2\~ст. 548 ЦК УРСР\~та належить їй з моменту відкриття спадщини (а.с.13). Розділом VІІ\~ЦК УРСР\~1963 року, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування", згідно якогоза наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі, а отже задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed