Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

29 грудня 2018 року до суду від позивача подано заяву про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що мотивуючи свої вимоги тим, що даний будинок та господарські будівлі знаходяться в її фактичному безперервному володінні понад десять років, претензій щодо порушення права власності на дане домоволодіння їй ніхто не висував. Тому вона звернулась до суду для визнання права власності вищевказане майно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення позову. Від третьої особи до суду надано заяву про визнання позову. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання заперечень не надано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживає поряд з позивачем і знає, що вона вселилась у будинок [ADDRESS] в 2007-2008 році, де і продовжує постійно проживати. Також вказав що до 2003 року у даному будинку проживала бабуся по прізвищу [PERSON], яка померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він з 2008 року працює в с. Камка директором сільського клубу тому знає, що в будинок [ADDRESS] вселилась позивач у 2008 році. Судом встановлено, що станом на квітень 2008 року, позивачу не було відомо про власника житлового будинку з господарськими будівлями під [ADDRESS] і вона вселилася до зазначеного житлового будинку. Позивач не приховувала факт знаходження майна у її володінні, тобто володіння здійснювалося відкрито. Крім того, володіння здійснювалося безперервно протягом всього строку і враховується для застосування набувальної давності з дати 01 квітня 2008 року, а саме понад десять років. При цьому, за період до дати подання цього позову, претензій щодо порушення права власності на житловий будинок чи земельної ділянки позивачу ніхто не висував. Договору оренди чи іншого договору щодо користування спірним житловим будинком між позивачем та третіми особами не укладалося. При цьому, з'ясувалося, що в житловому будинку з господарськими будівлями під [ADDRESS] проживала [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно відомостей по господарської книги с. Камка, які надано третьою особою, позивач вселилась в будинок [ADDRESS] з 01 квітня 2008 року. При цьому, у зв'язку із зміною назв вулиць, назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. Про спадкоємців [PERSON] позивачу невідомо. Відповідачем надано довідку про відсутність кола спадкоємців померлої [PERSON] Камківська сільська рада Корюківського району Чернігівської області не подавала заяву про взяття на облік, Корюківським районним комунальним підприємством "РАМПА" районне бюро технічної інвентаризації, спірного житлового будинку з господарськими будівлями у якості безхазяйного нерухомого майна. Оголошення, про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік, у друкованих засобах масової інформації не публікувалося. Рішення суду про передачу спірного житлового будинку у комунальну власність не ухвалювалося. Аналогічні дії Реєстраційною службою Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області та Реєстраційною службою Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області не здійснювалися. Держава Україна в особі уповноважених державних органів управління не прийняла спадщину [PERSON]. Водночас, слід зазначити, що відповідач у відповідності до вимог ст.1277 ЦК України № 43 5-IV не подавав до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, судом спадщина відумерлою невизнана. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно положень ст. 344 ЦК України, умовою набуття права власності на житло за набувальною давністю є добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа майном, оскільки вона відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком протягом понад 10 років. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що: "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим, майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом". Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до довідки № 67/03-18 від 05 березня 2018 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа» інвентаризаційна вартість будинку по [ADDRESS] становить 92251,00 грн., загальна площа будинку становить 75,7 м.кв., житлова площа становить 38,5 м.кв., відсоток готовності 100%, відсоток зносу 50%. З надвірних будівель сарай Б-1 дерев?яний, погреб В-1 цегляний. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована. Враховуючи викладене, вислухавши сторону позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір на користь держави, слід залишити за нею.

Outcome: approved