Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом в якому просить стягнути з ВАТ „Старт" нараховану , але не виплачену заробітну плату , середній заробіток за час затримки розрахунку , компенсації втрати частини заробітку в розмірі 8238,84 , а також 1000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з*явився , подавши свої заперечення на позов. Суд вислухавши позивача , дослідивши письмові докази по справі вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено , що [PERSON] працював в ВАТ „Старт" на посаді охоронця з 03.01.2009 року по 30.06.2014 року (ас.13). На час звільнення згідно наданої довідки №36 від 09.09.2014 року за підписом Генерального директора та головного бухгалтера ВАТ „Старт" заборгованість по заробітній платі [PERSON] становила 4328,35 гривень (ас.8) , яка позивачеві виплачена не була до даного часу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належить йому від підприємства , установи , організації , провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня , після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми , належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір , підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Відповідно до ст.95 ч.5 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.34 Закону України „Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати , провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку , встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України кожен громадянин має право на відшкодування моральної ( немайнової) шкоди , заподіяної внаслідок порушення його прав і свобод та законних інтересів . Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було доведено , що відповідачем в порушення ст. 116 КЗпП України позивачеві не було виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 4328.35 гривень , яка підлягає стягненню з відповідача . Крім цього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3737.50 гривень - середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку , тобто з 01.07.2014 року по 25.09.2014 року ( 57.50 гривень середньоденний заробіток х на 65 робочих днів = 3737.50 гривень). Також підлягає стягненню з відповідача на користь позвиача 172.99 гривень - розмір компенсації в зв*язку з інфляцією. В своїх запереченнях представник відповідача зазначив , що позивачеві [PERSON] направлявся письмовий лист з пропозицією отримання нарахованих сум , але як вбачається з копії даного листа , він був направлений позивачеві 25.11.2014 року , вже після того , як [PERSON] було подано позов до суду , а відповідачем отримано копії позовної заяви. В судовому засіданні не було доведено спричинення позивачеві моральної шкоди , а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial