Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

10.07.2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. 04.04.2012 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, має вади фізичного розвитку, оскільки їй встановлено діагноз «синдром мінімальнї мозгової дисфункції, затримка речового розвитку. Двустороння сенсоневральна туговухість 1 ст.»., тому потребує лікування в спеціалізованому центрі і потребує постійного догляду. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає у зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, пояснила суду що дитині нещодавно було встановлено зазначений діагноз. Позивач не працює, оскільки дитина потребує індивідуального догляду. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не відмовляється утримувати та допомогати лікувати саме дитину, а не позивача, якій свідомо не працює, не намагається знайти роботу, а бажає тільки отримувати кошти від відповідача та держави. З відповідача вже стягуються аліменти. Судом встановлені такі факти та відповідні їм сімейні правовідносини. Позивач уклала з відповідачем шлюб 19 січня 2011 року, від спільного шлюбу у них [INFO] року народилась дитина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3), а рішенням суду від 24.03.2014 р. шлюб було розірвано (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. За рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 14 червня 2012 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11.04.2012 року та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] року (а.с.17-18). Згідно довідки КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда"Павлоградської міської ради [PERSON] встановлено діагноз «синдром мінімальнї мозгової дисфункції, затримка речового розвитку. Двустороння сенсоневральна туговухість 1 ст.»., що підтверджує те, що дитина має вади розвитку. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення шести років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вказав відповідач в судовому засіданні, відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату. Тобто відповідач є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що позивач може, але не бажає працювати, оскільки це не є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, а саме те, що дитина має вади розвитку, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково, зобов'язавши відповідача виплачувати аліменти на користь дружини на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач вже обтяжений аліментними зобов'язаннями. При цьому суд виходить із того, що до [INFO] року за рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 14 червня 2012 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, тому аліменти слід призначити не з дня звернення позивача до суду (10.07.2014 р.), а 3 04.08.2014 р.). Визначаючи аліменти у розмірі меншому, ніж просить позивач, суд виходить із того, що відповідач вже має аліментні зобов'язання на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 29.03.2012 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2012 року до повноліття дитини (а.с.19-20). Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial