Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

24.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів з останнього на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі твердої грошової суми 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені позовні вимоги позивачка вмотивувала наступним. Сторони зареєстрували шлюб 03.06.2017 року, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2020 року розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] .. Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній син сторін залишився проживати разом з позивачкою. Відповідач належної матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини не надає, фізичним та духовним розвитком сина не цікавиться. Добровільно сплачувати аліменти на утримання сина відповідач не бажає. Позивачка є непрацюючою та веде догляд за дитиною віком до 3-х років. Отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини розміром 1032 грн, інших доходів позивачка не має. Позивачці важко одній належно утримувати малолітнього сина, тому дані обставини стали підставою для звернення нею до суду з цим позовом. На підставі вимог ст.ст. 180, 182 , 84 СК України, позивачка просить заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.07.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, від позивачки та відповідача до суду не надходили. 29.07.2020 відповідач [PERSON] подав суду відзив на позов з таким обгрунтуванням. Позов [PERSON] визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн кожного місяця до його повноліття. Свою позицію відповідач обгрунтував так. На даний час відповідач постійного місця праці не має, є сезонним робітником, його доходи є нерегулярними та нестабільними. Просить взяти до уваги, що законом визначений рекомендований мінімальний розмір аліментів, у разі достатності заробітку платника аліментів, який на даний час становить 1859 грн на одну дитину віком до 6 років. Тому, вважає, суму аліментів, яку позивачка просить присудити завищеною. На ствердження своєї позиції відповідач подав суду такі докази: довідку з Міжгірської с/ради від 07.08.2020; Акт-обстеження матеріально-побутових умов та довідку про вагітність [PERSON] .. Позивачка [PERSON] 04.08.2020 року подано суду заперечення на відповідь на відзив [PERSON] , за змістом якого вона заперечує обставини наведені відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити заявлений нею позов в повному обсязі, а відзив відповідача відхилити, як такий, що не доведений належними доказами. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, відзив відповідача та заперечення на відповідь на відзив; відповідь на відзив позиваки, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково виходячи з такого. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками їх малолітньої дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позов позивачки в частині утримання дитини відповідачем не заперечений, оспорюється тільки розмір аліментів. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , батьками такого є сторони - [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2020 справа № 302/92/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачем не заперечено факт проживання його малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н., після розірвання шлюбу, з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також відповідачем не подано суду жодного доказу щодо добровільного, регулярного та належного утримання малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н.. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, длязагальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Статтею 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено такий прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Позивачка на час звернення з позовом до суду є непрацюючою та веде догляд за дитиною віком до трьох років - сином [PERSON] , [INFO] .. Відповідач [PERSON] є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Відповідач не надав суду доказів того, що має інших утриманців, окрім малолітнього сина [PERSON] , та зобов`язаний їх утримувати відповідно до покладених на нього законом обов`язків. Із поданих суду відповідачем документів не вбачається важкість матеріального становища сім`ї [PERSON] .. Сума аліментів - 1000 грн, яку відповідач просить присудити до стягнення на утримання малолітнього сина є недостатньою для забезпечення гармонійного, фізіологічного, психічного, духовного розвитку дитини, є меншою за розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка визначено законодавцем. Також, суд константує, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн, який просить визначити позивачка до стягнення на утримання малолітнього сина є завищеним та належно необгрунтованим, значно перевищує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком до шість років, який станом на час звернення до суду позивачкою з цим позовом становив 1779 грн. За цих підстав та з врахуванням вищевстановленого, суд визначає розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2018 р.н., у твердій грошовій сумі 2000 грн. Такий розмір аліментів забезпечить належний рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, не погіршить умови життя його сім`ї. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивачкою заявлено позовну вимогу майнового характеру, за яку при подані позову до суду слід було оплатити судовий збір в сумі 840,80 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів на підставі ч.1 п.3) ст.5 ЗУ "Про судовий збір", за цих підстав судовий збір нею не оплачувався. Отже, згідно ч.2 п.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial