Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, та просить зобов'язати [PERSON] повернути самовільно зайняту частину приватизованої земельної ділянки, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], шляхом знесення огорожі, встановленої нею на цій земельній ділянці, відновити межові знаки земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1161 га розташована по [ADDRESS], а відповідач в порушення норм законодавства самовільно захопив частину земельної ділянки та побудував паркан на земельній ділянці позивача, чим здійснює позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи Чернігівської міської ради надіслав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника, при розгляді позовної заяви покладається на розсуд суду. Судом встановлені наступні факти. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] належить земельна ділянка площею 0,1161 га, розташована за адресою [ADDRESS]. Відповідно до кадастрового плану розробленого ПП "Географ", відповідач [PERSON] є суміжним землекористувачем (межа Б до В) позивача. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] самовільно захопила частину його земельної ділянки що позначена літерами від Б до В та побудувала паркан 2,5 м. Відповідач звернувся до ПП "Географ" для виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно плану земельної ділянки відповідачка [PERSON] самовільно захопила частину земельної ділянки позивача, що позначено лінією від Б до В та побудувала свій паркан. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 1 протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою до вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення буд-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі не має прав користування земельною ділянкою позивача. Будь яких підстав для користування відповідачем земельною ділянкою позивача в судовому засіданні не встановлено. Позивач довів факт користування його земельною ділянкою відповідачем без його згоди, а тому суд вважає за можливе усунути перешкоди в користуванні власністю позивача. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved