Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] в серпні місяці 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 части від усіх його доходів щомісяця на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у шлюбних відносинах з травня місяця 2017 року по травень місяць 2019 року. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , відповідач - [PERSON] визнав себе батьком дитини і в актовий запис про народження [PERSON] внесені відомості про відповідача як батька дитини. Позивач пояснила, що з травня місяця 2019 року вони з відповідачем спільно не проживають, сімейних відносин не підтримують, дитина проживає з нею - матір`ю. Перші два місяці відповідач надав грошові кошти на утримання дитини в розмірі 2400 грн, надалі [PERSON] почав ухилятися від сплати аліментів, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом. Відповідач, визнаючи позов, пояснив, що він не ухиляється від утримання дитини, а у зв`язку з виїздом за межі міста затримав сплату аліментів. Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив , що сторони проживають окремо з травня 2019 року, що після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює в ПрАТ «Електропівденьзахідмонтаж», має постійний щомісячний дохід, тому аліменти на утримання дитини стягуються в частці від доходу батька. Суд не отримав доказів наявності у відповідача інших утриманців, тому визначає розмір аліментів - 1\\4 частину від заробітку відповідача.

Outcome: approved