Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

25 червня 2014 року третя особа [PERSON] заявив самостійні позовні вимоги до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньої транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 27 жовтня 2011 року о 13.00 годин по вулиці Карпова в районі повороту на «стан 1700» в Іллічівському районі м. Маріуполя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів РЕНО-25 номерний знак АН 9700АА, під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.12.2012 року провадження по адміністративної справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 09 січня 2013 року за скаргою [PERSON] постанова Іллічівського районного суду від 06.12.2012 року про закриття адміністративної справи за обвинуваченням [PERSON] у здійсненні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, скасовано. Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП України провадження по справі закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно з висновками судової авто технічної експертизи, яка була проведена Донецьким НІІСЕ 15.12.2012 року зазначено, що саме [PERSON] порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно дії [PERSON] та [PERSON] відповідали вимогам ПДД України та не знаходяться у причинному звязку з ДТП. Посилаючись на вимоги ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1187 ЦК України просив визнати [PERSON] винним в дорожньо-транспортної пригоді, стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 32000 гривень та судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], ПАТ «HDI Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортної пригоди, третя особа [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 27.10.2011 року о 13.00 годин по вулиці Карпова в районі повороту на «стан 1700» в Іллічівському районі м. Маріуполя, у звязку з тим, що [PERSON] керуючи автомобілем РЕНО-25 номерний знак АН 9700АА, не вибрав небезпечну дистанцію до рухомого попереду автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. За даними обставинами був складений адміністративний протоколом, в якому було зазначено, що саме [PERSON] порушив п.13.1 ПДД України. Однак, Іллічівським районним судом м. Маріуполя 06.12.2012 року [PERSON] за зазначеним вище адміністративним протоколом був визнаний не винним. 09.01.2013 року Апеляційним судом Донецької області постанова Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.12.2012 року була скасована, як незаконна. Згідно зі звітом від 09.11.2011 року вартість спричиненої матеріальної шкоди транспортному засобу, який належить позивачу [PERSON] складає 49355,23 гривень. Позивач зазначав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної події була застрахована у страховій компанії ПАТ «HDI Страхування», про що свідчить поліс № АА/3787124 від 15.06.2011 року. Посилаючись на вимоги ст..ст.22,1166,1187,1188 ЦК України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07 червня 2016 року, [PERSON] просив суд визнати [PERSON] винним у дорожньо-транспортної пригоді, стягнути із [PERSON] франшизу в сумі 1000 гривень, грошову суму за проведення експертиз у розмірі 738 гривень та 4236,80 гривень, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3500 гривень та судовий збір в сумі 612 гривень. Також просив стягнути із страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» (раніше ПАТ «HDI Страхування») матеріальну шкоду в сумі 48355 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20.11.2015 року були обєднані в одне провадження справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньої транспортної пригоди та за позовом [PERSON] до [PERSON]., ПАТ «HDI Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортної пригоди, третя особа [PERSON] (а.с.206-207 т.1). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги, додатково пояснивши, що приблизно 3-4 роки тому сталася дорожньо-транспортна пригода на вулиці Карпова при виїзді в місто Донецьк, за участю автомобіля РЕНО-25 номерний знак АН 9700АА, яким керував син позивача [PERSON] На [PERSON] був складений адміністративний протокол, але постановою Іллічівського районного суду, справу було закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду вищезазначена постанова була скасована. По справі була проведена авто технічна експертиза, згідно висновків якої водій РЕНО-25 не мав технічної можливості запобігти ДТП. Однак, дана експертиза, адміністративні матеріали та інші документи знаходились у справі за позовом [PERSON], які були направлені на експертизу в Донецькій науково-дослідницький інститут судових експертиз та зникли. Також [PERSON] пояснив, що внаслідок ДТП його транспортний засіб РЕНО-25 був пошкоджений і для його відновлення він вимушений був купувати деталі на загальну суму 16000 гривень, однак документи, які підтверджують придбання деталей та їх установку, у нього відсутні. Він зробив ряд фотознімків, де зафіксовані пошкодження транспортного засобу. Вважає, що по даним фотознімкам можливо провести оцінку вартості спричиненої матеріальної шкоди власнику транспортного засобу. Просив позовні вимоги задовольнити. В частині позовних вимог [PERSON], де він вказаний як третя особа, позов не визнав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги [PERSON] не визнали, свої позовні вимоги в остаточної редакції підтримали у повному обсязі. [PERSON] пояснив, що 27 жовтня 2011 року він рухався по вулиці Карпова в Іллічівському районі м. Маріуполя на автомобілі [NUMBER], перед ним рухався автомобіль Шкода-Фабіа і стало зіткнення, робітниками ДАІ було оформлена ДТП. Після скасування постанови Іллічівського районного суду, він звернувся із позовом до суду. Всі документи, у тому числі проведена в рамках адміністративної справи експертиза були направлені на експертизу в м. Донецьк, де зникли. Додатково, підтримуючи свої позовні вимоги, пояснював, що він рухався зі швидкістю 60 км на годину, коли підїжджав до перехрестя швидкість була 2-3 км на годину, до повної зупинки. Коли він підїжджав до перехрестя, то горів жовтий світ світлофору, він став поступово гальмувати і зупинився від автомобіля Шкода, який рухався попереду від нього на відстані метра, тобто дистанція між їхніми автомобілями була безпечна. Після того, як сталося зіткнення спочатку його автомобіля з автомобілем РЕНО, який рухався позаду нього, його автомобіль зіткнувся з автомобілем Шкода, який проїхав вперед більш як 3 метра. Він звертався в страхову компанію, де застрахована відповідальність [PERSON], так як робітниками ДАІ саме на нього був складений адміністративний протокол про порушення правил дорожнього руху. Робітники страхової компанії фотографували його транспортний засіб, а саме пошкодження, потім проводили експертизу. Він також провів експертизу, при цьому страховий комісар був присутній при її проведенні. Зазначив що суттєво експертизи не відрізняються. Страховий комісар не заперечував, щоб він провів ремонт свого транспортного засобу. Будучи допитаним в якості свідка та приведений до присяги у судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, підтримав позовні вимоги [PERSON] Пояснив, що 27 жовтня 2011 року він на автомобілі [NUMBER] рухався по вулиці Карпова в Іллічівському районі м. Маріуполя, перед ним рухався автомобіль СУЗУКІ чорного кольору. Коли він підїхав до перехрестя, подивився на світлофор на якому горів зелений та продовжив рух, але несподівано автомобіль СУЗУКІ почав гальмувати, він також став гальмувати, однак автомобіль СУЗУКІ дуже різко зупинився і він на своєму автомобілі вдарив автомобіль СУЗУКІ задню частину. Зазначав, що приймав міри до екстреного гальмування. Після удару його автомобіля автомобіль СУЗУКІ просунувся вперед. Вказував, що рухався зі швидкістю 60 км на годину, відстань до рухавшего попереду автомобіля візуально складала 15-18 м. Після зіткнення він вийшов з автомобіля та побачив, що СУЗУКІ стояв на стоп лінії перехрестя, перед ним приблизно метрів 10-12 в районі перехрестя стояв автомобіль Шкода-Фабіа, на якому у задній частині автомобіля були незначні пошкодження, а саме вмятина на бампері і задній панелі. На автомобілі СУЗУКІ також були пошкодження: передній бампер, подряпини і тріщини на аеродинамічному скройлері. Однак дані пошкодження він памятає візуально. Він зробив висновок, що водій автомобіля СУЗУКІ вдарив автомобіль Шкода-Фабіа, коли той рухався, так як даний автомобіль знаходився на великій відстані від пошкодженого автомобіля СУЗУКІ, а саме 8-10 метрів. Після зіткнення його автомобіль та автомобіль СУЗУКІ знаходилися на відстані 0,5 метрів, а між автомобілем СУЗУКІ і Шкода-Фабіа не менше 0,8 метрів, і даний автомобіль знаходився на виїзді з перехрестя, передні колеса стояли в районі стоп-лінії. Вказував, що дорога має невеликий уклон, перехрестя розташовано таким чином, що автомобілі рухаються трохи наверх, тобто уклон проти руху. Додатково [PERSON] пояснював, що робітники ДАІ не тільки їх опитували, але і складали схему ДТП, в якій вони, учасники ДТП, розписувалися. Також відповідач [PERSON] пояснив, що його відповідальність була застрахована і він звернувся в страхову компанію в той же день та написав свої пояснення, в яких вказував, що не визнає себе винним. Представник страхової компанії на місце ДТП не виїжджав. Представник відповідача ПАТ «HDI Страхування» [PERSON], який діє на підставі довіреності, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при цьому зазначив, що страхова компанія позовні вимоги [PERSON] не визнає та послався на пояснення, які були надані представником раніше. Відповідно до письмових пояснень, представник страхової компанії посилався на рішення Іллічівського районного суду по адміністративній справі, відповідно до якого було винесено рішення про закриття провадження по справі і [PERSON] був визнаний не винним. В рамках адміністративної справи була проведена судова авто технічна експертиза, відповідно до якої при дослідженні обставин ДТП, судовий експерт встановив, що в діях водія РЕНО [PERSON] не передбачено порушень правил дорожнього руху, і він технічно не міг завадити скоєнню ДТП. В послідуючим рішення Іллічівського районного суду за скаргою [PERSON] було скасовано постановою Апеляційного суду Донецької області, але причиною скасування стало наявність технічних помилок у звіті судової авто технічної експертизи, що були допущені експертом при його складанні. При цьому у даній постанові Апеляційного суду Донецької області вина водія [PERSON] встановлена не була. Крім того, [PERSON] звертався до Донецького НДІСЕ про визнання допущення експертом помилок у складеному звіті, і 29.04.2014 року у відповіді на запит, директор інституту письмово підтвердив допущення у звіті помилок в даних учасників ДТП. Посилаючись на вимоги ст..57 ЦПК України вважає звіт № 4715 належним та допустимим доказом, який не підлягає додатковому дослідженню, а тим більше оскарженню його змісту. Вважає, що на сьогоднішній день у страховій компанії відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування на користь позивача внаслідок випадку, який мав місце 27.10.2011 року (а.с.14-16 т.3). Свідок [PERSON] суду пояснила, що 27 жовтня 2011 року вона разом із [PERSON] на його автомобілі [NUMBER]. На світлофорі на вулиці Карпова вони зупинилися, перед ними стояв ще автомобіль, марку та кольору якого вона не памятає. Коли вони стояли на світлофорі, то позаду їх вдарив автомобіль красного кольору, марку автомобіля вона не памятає. Від вдару її штовхнуло вперед і вона руками обперлась об торпеду, потім відклонилася назад. Коли їх товкнула машина, яка знаходилася позаду, то їх автомобіль товкнув поперед стоячий автомобіль. Вона вже не памятає, якого кольору був світлофор, але [PERSON] зупинив транспортний засіб, так як попереду зупинився інший автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 27 жовтня 2011 року він разом з товаришем знаходився на зупинці та чекав автобуса 25-го маршруту, почув різкий звук автомобільних шин, звернув увагу на перехрестя, де на світлофорі був зелений світ, однак водій першого автомобіля Шкода різко загальмував, його догнав внедорожник та сталося зіткнення, після чого третій автомобіль зіткнувся з другим. Після зіткнення Шкоди з Джипом, автомобіль Шкода проїхав вперед метрів на 7-8, а Джип скотився трохи вниз і третя машина зіткнулася із Джипом. На зупинці він стояв разом із [PERSON]. Вказував, що робітникам ДАІ він ніяких пояснень не давав, [PERSON] побачив оголошення про ДТП та зателефонував [PERSON]. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні покази показам свідка [PERSON], також зазначив, що не давав робітникам ДАІ ні яких пояснень, але надавав їх в Іллічівському суді при розгляді адміністративного протоколу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 27.10.2011 року він приїжджав за викликом на місце ДТП, а саме в Іллічівський район на вулицю Карпова. На місці ДТП було три автомобіля, він склав схему ДТП, документи та направив водіїв в наркологію, після чого попросив водіїв приїхати для опитування в ДАІ. На місці він зробив висновок, що причиною ДТП стало порушення дистанції при руху транспортних засобів. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] та задоволення позову [PERSON] за наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2011 року о 13-00 годині по проспекту Карпова в районі повороту на «стан 1700» в Іллічівському районі міста Маріуполя сталася дорожньо - транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував РЕНО-25, державний номер [NUMBER], водія [PERSON], який керував автомобілем «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER], та водія [PERSON], який керував автомобілем Шкода-Фабіа внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 06 грудня 2012 року по адміністративній справі № 0520/7134/2012 провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП України закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення (Т.1 а.с. 17-19). Постановою Апеляційного суду Донецької області від 09 січня 2013 року вищевказану постанову Іллічівського суду міста Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2012 року, скасовано, провадження у справі закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. При цьому у зазначеній постанові вказано, що суд першої інстанції, приймаючи за основу один висновок і відкидаючи інше, не мотивував свої висновки та передчасно прийшов до висновку про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (Т.1 а.с. 20-23). Як вбачається з висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 177/178-16 від 01 березня 2017 року (Т.3 а.с. 72-104), відповідаючи на запитання суду, викладені в ухвалі про призначення вказаної експертизи, експерт виходить з двох варіантів розвитку події: 1) варіант розвитку події, коли контакт між автомобілями [NUMBER] та «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER], відбувся внаслідок переміщення вперед першого транспортного засобу від ударного навантаження, прикладеного до його задньої частини автомобілем «Рено 25», реєстраційний номер [NUMBER]; 2) варіант розвитку події, коли контакт між автомобілями [NUMBER] та «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER], відбувся безпосередньо у момент зупинки першого транспортного засобу. Враховуючи пояснення надані свідком [PERSON] відносно розвитку події, коли автомобіль [NUMBER], зупинився в районі світлофорного обєкту за іншим автомобілем і після наїзду на нього червоного автомобіля посунувся вперед, штовхнувши автомобіль, що стояв попереду, які відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 177/178-16 від 01 березня 2017 року, можуть бути технічно спроможними, та беручи до уваги висновки експерта щодо технічної неспроможності показань свідків [PERSON] та [PERSON], суд розглядає висновки експерта за першим варіантом розвитку події, тобто коли контакт між автомобілями [NUMBER] та «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER], відбувся внаслідок переміщення вперед першого транспортного засобу від ударного навантаження, прикладеного до його задньої частини автомобілем «Рено 25», реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому суд також враховує механізм утворення пошкоджень в транспортних засобах внаслідок скоєння ДТП. Так, за висновками вищевказаної експертизи, пошкодження у задній частині автомобіля «Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER], утворилися внаслідок однократного ударного навантаження, прикладеного твердим предметом, з напрямком дії ззаду наперед. Пошкодження в передній частині автомобіля [NUMBER], утворилися внаслідок ударного навантаження, прикладеного твердим предметом, з напрямком дії з переду назад. Пошкодження в задній частині вказаного автомобіля утворилися внаслідок ударного навантаження з напрямком дії ззаду наперед з подальшим переміщенням обєкту, що спричинив ударне навантаження, відносно задньої частини автомобіля «Сузукі» в напрямку зліва направо. Пошкодження передньої частини автомобіля «Рено-25», реєстраційний номер [NUMBER], утворилися внаслідок ударного навантаження з напрямком дії з переду назад та подальшим його розворотом на незначний кут відносно центру мас за ходом годинникової стрілки, що спричинило утворення пошкоджень на капоті різної глибини та переміщення самого капоту в поперечному напрямку з права наліво. На підставі викладеного, аналізуючи пояснення сторін, показання свідків та враховуючи висновки комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 177/178-16 від 01 березня 2017 року, суд приймає до уваги висновки експерта саме за першим варіантом розвитку подій, відповідно до яких водій автомобіля [NUMBER], [PERSON] не мав технічної можливості своїми одноосібними діями запобігти зіткнення з автомобілем Шкода Фабіа» реєстраційний номер [NUMBER], що рухався попереду, та «Рено-25», реєстраційний номер [NUMBER], що рухався позаду, невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України в його діях не вбачається. Дії водія автомобіля «Рено-25», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] не відповідають або вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, якщо він несвоєчасно вжив заходи для зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, яким він керував, або вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України в частині вибору безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухався попереду; невідповідність його дій або вимогам п.12.3 ПДД України або вимогам п.13.1 ПДД України знаходяться в причинному звязку з подією даної транспортної пригоди. Щодо дій водія [PERSON], який керував автомобілем «Шкода Фабіа», реєстраційний номер [NUMBER], щодо порушення ним 12.9 ПДД України під час екстреного гальмування на перехресті на зелений сигнал світлофору, суд не приймає до уваги, оскільки обставини здійснення ним екстреного гальмування на перехресті саме на зелений сигнал світлофору, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходе до висновку про наявність в діях учасника ДТП [PERSON] порушень Правил дорожнього руху, а також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та відсутність вини [PERSON] у скоєнні ДТП 27 жовтня 2011 року о 13.00 годині по вулиці Карпова в Іллічівському районі м. Маріуполя. Отже, право на відшкодування спричиненій йому шкоди внаслідок вказаного ДТП має [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобілю «Suzuki» Grand Vitara, реєстраційний номер [NUMBER] (Т.1 а.с. 86). Згідно зі звітом від 09.11.2011 року вартість спричиненої матеріальної шкоди транспортному засобу автомобілю «Suzuki» Grand Vitara, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], складає 49355,23 гривень (Т.3 а.с.а.с. 17-36). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Renault 25», реєстраційний номер [NUMBER], його власником є [PERSON], право на керування має [PERSON] (Т.1 а.с. 5). Отже, під час ДТП керування даним транспортним засобом на законних підставах здійснював [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», про що свідчить поліс № АА/3787124 від 15.06.2011 року (Т.1 138). Відповідно до протоколів загальних зборів акціонерів від 29.09.2016 року та 12 квітня 2017 року ПАТ «ХДІ Страхування» змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», інформація про що зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань 04.05.2017 року (Т.3 а.с. 125-143). Відповідно до умов страхування страхова сума (ліміт відповідальності) страхової компанії за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000,00 грн., з яких сума франшизи складає 1000 гривень. Отже ліміт страхової суми становить 49000, в межах якої страхова компанія має нести відповідальність перед позивачем [PERSON] Згідно зі положеннями статті 9 пункту 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Виходячи з таких положень, враховуючи розмір спричиненої матеріальної шкоди та розмір франшизи, встановленої договором, суд приходе до висновку про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 48355,23 гривень та з [PERSON] суму франшизи у розмірі 1000 гривень. На підставі ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать: витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» на користь позивача судові витрати, повязані із проведенням судових експертиз, що підтверджено відповідними розрахунками експертів та квитанціями (а с.а.с. 154, 155, 156, 157), у розмірі 4236,80 гривень та 738 гривень, а всього 4974 гривень 80 копійок, по 2487 гривень 40 копійок з кожного відповідача. Крім того, частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Так, згідно п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10; при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Враховуючи, що матеріали справи містять документальне підтвердження витрат на правову допомогу, розрахунок таких витрат, акт виконаних робіт та оригінали платіжних документів, приймаючи до уваги кількість годин участі адвоката у судових засіданнях при розгляді даної справи, суд приходе до висновку про стягнення з [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 3500 гривень, по 1750 гривень з кожного відповідача. Також суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 613 гривень 27 копійок, що підтверджено документально (а.с. 158-159), по 306 гривень 60 копійок з кожного.

Outcome: approved