Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те що, 14 березня 2014 року в неї народився син [PERSON], згідно свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він не є належним відповідачем, оскільки матеріальну допомогу синові надає, купляє йому речі, подарунки. Крім того, він перебуває на обліку у Харківському міському центрі зайнятості, на теперішній час не працевлаштований. З моменту пред'явлення позивачем позову до суду матеріальну допомогу дитині не надавав, однак з незалежних від себе самого причин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження І-ВЛ № 343730 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки дільниці № 25 КП "Жилкомсервіс" від 10.01.2017 року № 59 [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 січня 2017 по 30 квітня 2017 року у розмірі 1355 грн. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 678 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому доводи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги як обгрунтовані, оскільки відповідач у судовому засіданні не оспорює своє батьківство відносно [PERSON], 14.03.2014року народження. Згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, сума судового збору у розмірі 640, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial