Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить надати їй дозвіл на оформлення документів для виїзду за межі України без згоди батька - [PERSON]; надати дозвіл на виїзд за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів з 19.12.2015 року неповнолітньому [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO]; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовний виїзд за межі України; судові витрати віднести за рахунок відповідача. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що з 02.11.2003 року до 06.05.2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці. За час спільного проживання в сторін народився син - [PERSON], [INFO], який після розлучення фактично проживає з [PERSON] в м. Чернівці по вул. Руська, 275/75. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Влітку цього року [PERSON] з сином отримали запрошення до Чеської Республіки терміном 90 днів з 01.10.2015 року по 01.07.2016 р. від мами позивачки - [PERSON], яка проживає в [INFO]. Згідно з листом-запрошенням, [PERSON] бере на себе всі кошти, пов'язані з їхнім перебуванням за кордоном, забезпечує житлом. З огляду на цю обставину, позивачка має намір разом з сином відвідати своїх рідних, відпочити та оздоровити дитину. На її думку така подорож відповідає інтересам дитини та відіграє значну роль для його духовного та фізичного розвитку. Аналізуючи погодні (сезонні) умови, період запланованої відпустки, [PERSON] має намір поїхати з сином в Чеську Республіку в період з 19.12.2015 року. Відповідач добровільно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України та дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за кордон. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову, не наводить. Позивачка вважає, що така позиція [PERSON], як батька неповнолітнього [PERSON], шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. 03.11.2015 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить надати дозвіл їй - [PERSON], [INFO] на оформлення документів для виїзду за межі України без згоди батька - [PERSON]; надати дозвіл на виїзд за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів з 19.12.2015 року до 16 березня 2016 року неповнолітньому [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO]; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України; судові витрати віднести за рахунок відповідача. 19.11.2015 року ухвалою суду до участі в справі залучено орган опіки та піклування Городенківської РДА, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Городенківської РДА в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Надали суду рішення органу опіки та піклування РДА щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього [PERSON], [INFO] № 01-29/888 від 30.11.2015 року, згідно якого не заперечують щодо тимчасового виїзду за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів, з 19.12.2015 по 16.03.2016 року, малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи , суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.11.2003 року до 06.05.2008 року. На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.05.2008 року, шлюб між сторонами було розірвано. Згідно копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-МИ № 028236, виданого 10.06.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище "Непюк". Від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії 1-МИ № 119242, виданого 07.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 573. Як слідує з копії договору на утримання дитини від 01.10.2012 року, [PERSON] та [PERSON] цим договором встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їхнього малолітнього сина: [PERSON], а також за їхньою взаємною згодою їхній син після припинення шлюбу проживає разом зі своєю матір'ю. Копія листа-запрошення CZE 1728575 від 18.09.2015 року стверджує, що [PERSON], [INFO], яка проживає в м. Прага, 7 вул. Мілади Горакове, № 396 запрошує до Чеської Республіки на 90 днів з 01.10.2015 по 01.07.2016 [PERSON], [INFO] (дочку), діти віком до 15 років, що подорожують разом: [PERSON], [INFO] та дає згоду сплачувати всі кошти, пов'язані з перебуванням. Згідно рішення Органу опіки та піклування Городенківської РДА № 01-29/888 від 30.11.2015 року встановлено, що 26.11.2015 року на засіданні комісії розглядалась справа щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, малолітнього [PERSON], [INFO]. При розгляді з'ясовано, що як повідомила [PERSON], батько дитини - [PERSON] відмовився надати відповідний дозвіл на виїзді дитини за кордон без вагомих на те причин та сам перебуває в даний час за межами України. Також [PERSON] повідомила, що бабуся дитини [PERSON], [INFO], уродженка с. Топорівці, проживає в Чеській Республіці та надала лист-запрошення їй та малолітньому онукові, а також згоду сплачувати всі кошти, пов'язані з їх перебуванням. Громадянка [PERSON] пояснила, що матеріально-забезпечена, має постійне місце роботи в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "Правекс-Банк". Під час перебування за кордоном мати зобов'язується здійснювати відповідний нагляд за сином, нести відповідальність за життя, здоров'я і безпеку та повернення на Україну, діяти в інтересах дитини, вирішувати усі питання, які можуть виникнути під час поїздки. Враховуючи вищевикладене та бажання дитини Орган опіки та піклування Городенківської РДА не заперечує щодо тимчасового виїзду за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів, з 19.12.2015 по 16.03.2016 року, малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 встановлено, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст. ст. 150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати неповнолітньої дитини бажає, з метою оздоровлення, духовного та фізичного розвитку дитини, здійснити подорож з сином до Чеської Республіки. Згідно ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Для виїзду неповнолітньої дитини, сина позивачки за межі України необхідна згода батька, відповідача по справі [PERSON], який згоди на виїзд дитини не надає. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (част.3). Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка, діючи в інтересах неповнолітнього сина, просить надати дозвіл на виїзд за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів з 19.12.2015 року до 16 березня 2016 року неповнолітньому [PERSON] у її супроводі без згоди та супроводу батька дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що закордонна поїздка до Чеської Республіки сприятиме розумовому та духовному розвитку неповнолітньої дитини, дозволить належно відпочити та пізнати культуру, традиції іншого народу, однак не позбавить батька права брати належної участі у вихованні дитини, тому слід дозволити виїзд за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів з 19.12.2015 року до 16 березня 2016 року неповнолітньому [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази, виходячи з меж заявлених позовних та уточнених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, діючи з метою якнайкращого забезпечення охоронюваних законом прав та інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині надання [PERSON] відповідного дозволу на оформлення документів для виїзду та дозволу на виїзд за межі України до Чеської Республіки терміном 90 днів з 19.12.2015 року до 16 березня 2016 року неповнолітньому [PERSON], [INFO] у супроводі матері без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON], [INFO]. Що стосується вимоги: допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовний виїзд за межі України, в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки статтею 367 ЦПК України, встановлений вичерпний список рішень, коли суд допускає негайне виконання рішень у справах. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягає задоволенню вимога позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме 487,20 грн. судового збору. На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 3, 151, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial