Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

28.04.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської област, третя особа, - Ржищівська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування, право власності на: - земельні ділянки : площею 0,2970 га, кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства, садівництва, ородництва, сінокосіння і випасання худоби, а також площею 0,2338 га кадастровий номер [NUMBER] з цільовим призначенням ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Гребенівської сільської ради Кагарлицького району. - житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами. 28.04.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В. 06.05.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 18.05.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 18.05.2016 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить суд сліхати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 18.05.2016 року, представник відповідача, - Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі представника, позов визнає. В судове засідання, яке відбулося 18.05.2016 року, представник третьої особи, - Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, преді»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як спір в даному випадку розглядається щодо нерухомого майна, - земельних ділянок, житлового будинку, які розміщена на території Кагарлицького району Київської області. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. [INFO] року, у віці 85 років, помер спадкодавець по даній справі, - [PERSON], який до дня смерті проживав у [ADDRESS], який на час смерті перебував у Ржищівському геріатричному пансіонаті. Факт смерті [PERSON] підтверджується актовим записом про смерть № 128 від 03 грудня 2013 року, зареєстрованим відділом ДРАЦСу Ржищівського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 рудня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельні ділянки: площею 0,2970 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням, - ведення особистого підсобного господарства, садівництва, ородництва, сінокосіння і випасання худоби, а також площею 0,2338 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням, - ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Гребенівської сільської ради Кагарлицького району, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру на земельні ділянки. Вказане право власності на земельні ділянки, що належали [PERSON] посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим 27 лютого 1997 року, згідно рішення II сесії Гребенівської сільської ради XXII скликання від 16 вересня 1994 року. Грошова оцінка вказаних земельних ділянок визначена у 22769,84 гривень, що підтверджується витягом з технічної документації. Крім вищевказаних земельних ділянок, у власності спадкодавця [PERSON] знаходився і житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, зареєстрованим за ним Кагарлицьким БТІ в реєстраційній книзі № 1, реєстраційний номер 103 на підставі договору купівлі - продажу № 27 від 15 листопада 1976 року, посвідченого Гребенівською сільською радою, що підтверджується повідомленням КП КОР « Південне бюро технічної інвентаризації». Згідно інвентарної оцінки, викладеної в технічному паспорті на садибний житловий будинок, ( інвентарна справа № 235, реєстровий нмер 103), вартість домоволодіння становить 38485,00 гривень. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно- правовими актами. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Вказане право на спадкування земельних ділянок та житлового будинку є спадковим, яке після смерті [PERSON] згідно вказаної норми права, фактично перейшло до мене, [PERSON]., спадкоємця за його заповітом, копія якого міститься в матеріалах справи, та який укладено 07 лютого 2013 року, посвідченим Гребенівською сільською радою Кагарлицького району, та зареєстрованим у її реєстрі за № 09. Спадщина позивачкою [PERSON] прийнята шляхом звернення з заявою про прийняття нею спадщини до Рщівської міської деравної нотаріальної контори. Спадкова справа заведена нотаріусом зазначеної вище держнотконтори та зареєстрована 26 липня 2015 року в реєстрі за № 91/2015. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується оригіналом державного акта, виданого у відповідності до частини 1 статті 126 цього Кодексу, а право власності на житловий будинок відповідним витягом, який видавався реєстратором, - БТІ. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ( зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а відповідно до пункту 4.20 вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. За життя спадкодавець [PERSON] в установленому порядку отримав Державний акт на право власності на земельні ділянки, а також зареєстрував своє право власності на житловий будинок, проте, на час відкриття спадщини правовстановлюючі документи, які б підтверджували це майнове право спадкодавця, ним були втрачені. За таких умов, коли оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок втрачено, а юридичне право власності заповідача на них не може бути підтверджено іншим документом, нотаріус не може визнати право позивачки [PERSON], як спадкоємця на земельні ділянки та будинок, які законом віднесені до нерухомого спадкового майна. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , (в редакції Закону N 5037-VI від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи, що власник нерухомого майна, - [PERSON], помер і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України його цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, він не може повторно отримати правовстановлюючі документи, підтверджуючі його право власності на земельні ділянки та житловий будинок в оригіналі, чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, позивачка [PERSON] правомірно звернулася до суду для визнання за нею, як за спадкоємцем за заповітом, права власності на об'єкти нерухомості, земельні ділянки та житловий будинок, які розташовані на території Гребенівської сільської ради Кагарлицького району, право власності на яку належало спадкодавцю згідно втрачених ним документів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про успадкування» визнання права власності на дане спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Відповідно, суд вважає, що позивач [PERSON] відповідно до статті 3 ЦПК України правомірно, в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернулася до суду за захистом своїх прав, в даному випадку права власності на земельні ділянки та житловий будинок. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також: спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved