Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

22 грудня 2015 року [PERSON] (далі - заявник, [PERSON]) звернувся до суду з вказаною заявою. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] року померла його мати - Дубінська А.Б. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS]. При звернені до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної Г.О. для отримання свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено, оскільки [PERSON] надав свій паспорт громадянина України в якому міститься відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS], відмінною від адреси місця проживання спадкодавця - [PERSON] - [ADDRESS], та у зв'язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини [PERSON] не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину, видати йому свідоцтво про право на спадщину неможливо. Зазначає, що за адресою: [ADDRESS] разом зі спадкодавцем заявник постійно проживав, проте не був зареєстрований, тому і звернувся в суд для встановлення зазначеного факту. Представник заявника у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити, при цьому пояснив, що заявник на час відкриття спадщини постійно проживав зі своєю матір'ю у квартирі [ADDRESS]. Вважає, що саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в раніше наданих поясненнях посив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у його відсутність (а.с. 20). Свідок [PERSON] в судовому засідання надав пояснення, що працює водієм заявника та знає його у службових справах, при цьому вказав, що протягом часу коли хворіла мати заявника і на час її смерті він кожного дня забирав [PERSON] від матері та останній їздив купувати ліки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює водієм заявника, при цьому зазначив, що [PERSON] проживав разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. на час її хвороби та смерті. Вказав, що також привозив зі школи дітей до бабусі за вказаною адресою. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] року померла мати заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.4) Заявник [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 09.11.2012 року, який складений на користь заявника (а.с.5) 07 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою № 26/02-31 від 14 грудня 2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не прийняв спадщину у строк передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с. 8). Метою встановлення факту постійного проживання з [PERSON], яка померла [INFO] року разом із заявником на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], є підтвердження факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оцінюючи всі докази по справі, суд вважає встановленим факт постійного проживання заявника із своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved