Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - визнати договір купівлі-продажу торговельного павільйону (кіоску) площею 5 кв.м., що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Яновського, який укладений 11.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований на Товарній біржі «Українська», реєстраційний номер 204741 від 11.02.2003 року дійсним з моменту укладення. На обґрунтування позову зазначено, що 11 лютого 2003 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу торговельного павільйону площею 5 кв.м., який розташований по вул. Яновського, 104 в м. Кіровоград, договір у цей же день було зареєстровано Товарною біржею «Українська», реєстраційний номер № 204741. Від моменту купівлі та по сьогоднішній час торговельний павільйон розташований на вище вказаній земельній ділянці, яка надана Кіровоградською міською радою позивачу в оренду. При реалізації права власності придбаного торгівельного павільйону, [PERSON] стало відомо, що даний договір, який було укладено на товарній біржі не був посвідчений нотаріально, а лише зареєстрований на ній, що є порушенням законодавства України, та не дає право власнику майна на його реалізацію. В звязку з цим приватний нотаріус відмовилася від посвідчення правочину. Тому, для оформлення правовстановлюючих документів, як власника цього майна та подальшого його продажу позивач звернувся до суду з метою визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач 22.02.2016 року через канцелярію суду надала письмові пояснення, відповідно до яких зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 лютого 2003 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу торговельного павільйону, який розташований по вул. Яновського, 104 в м. Кіровоград, який зареєстровано Товарною біржею «Українська» в журналі реєстрації біржових угод № 204741 (а.с. 3-4). Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену договором ціну, які продавець отримав до підписання договору. Згідно договору оренди землі № 25 від 31.03.2014 року Кіровоградська міська рада надала в строкове платне користування [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,005 га., для розміщення павільйону в торговельному комплексі, яка знаходиться по вул. Яновського, 104 в м. Кіровограді, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.05.2014 року (а.с. 5-9, 18-19). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме укладення договору купівлі-продажу торговельного павільйону від 11 лютого 2003 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Згідно до статті 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на момент укладення таких "біржових угод", дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, тому угода купівлі-продажу нерухомого майна,\~\~нотаріально оформлена не була. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобовязання за договором купівлі-продажу торговельного павільйону сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На час подачі позову з виниклого питання діють наступні норми права, так згідно до ч. 2 ст. 219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, залишити фактично понесеними позивачем позивачем.

Outcome: approved