Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому вказує, що [INFO] помер, [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: -житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS]; -7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS]. При цьому, 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за батьком [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим ЗЖКУ від 21.08.1990 року за № 676. (19/50 часток вказаного будинку було відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.1973 року, р.н. [NUMBER], але копія вказаного договору не збереглась. [INFO] [PERSON] помер, факт смерті якого підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.11.1993 року. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Як спадкоємиця за законом першої черги спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, прийняла його дружина, мати [PERSON] - [PERSON], яка проживала разом з померлим та фактично вступила в управління спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON], спадщину після смерті батька не прийняв. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.02.1930 року. [INFO] померла [PERSON], факт смерті якої підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За життя [PERSON] заповіту не залишила. У встановлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, [PERSON] спадщину прийняв, у зв'язку з чим заведена Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються посвідкою про народження серії [NUMBER] від 02.06.1932 року. За життя [PERSON] спадщину, яку прийняв після смерті матері і яка складається з 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] не оформив, між тим, залишив заповіт на користь позивача, за яким належний йому на праві власності жилий будинок [ADDRESS] з прилеглими до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами заповідав позивачу, [PERSON]. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в порядку ст. 1241 ЦК України, у спадщині, що залишилась, після смерті [PERSON], немає. У встановлений законом строк позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, але оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на належне їй спадкове майно, позивач у позасудовому порядку не має можливості, через відсутність оригіналів документів на спадкове майно та не оформлення за життя спадщини на частину майна попередніми власниками, про що свідчить постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 18.10.2016 року за №1896/02-31. Позивачка просить визнати за нею право власності на 7/20 частин будинку [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті, [INFO], [PERSON], який прийняв але не оформив спадщину після смерті [INFO], матері, [PERSON], яка прийняла але не оформила спадщину після смерті, [INFO], чоловіка, [PERSON], за яким на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого ЗЖКУ від 21.08.1990 року за № 676, зареєстровано право власності на вищевказану частину будинку. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і посилки їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Запорізької міської ради проти позов у не заперечувала. 3-тя особа [PERSON] у судове засідання не зєявився, заперечнь на позов не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Судом установлено, що [INFO] помер, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 вересня 2006 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна: -житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS]; -7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS]. При цьому, 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за батьком [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим ЗЖКУ від 21.08.1990 року за № 676. (19/50 часток вказаного будинку було відчужено [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.1973 року, р.н. [NUMBER], але копія вказаного договору не збереглась. [INFO] [PERSON] помер, факт смерті якого підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.11.1993 року. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Як спадкоємиця за законом першої черги спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, прийняла його дружина, мати [PERSON] - [PERSON], яка проживала разом з померлим та фактично вступила в управління спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [PERSON], спадщину після смерті батька не прийняв. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.02.1930 року. [INFO] померла [PERSON], факт смерті якої підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За життя [PERSON] заповіту не залишила. У встановлений законом строк, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, [PERSON] спадщину прийняв, у зв'язку з чим заведена Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються посвідкою про народження серії [NUMBER] від 02.06.1932 року. За життя [PERSON] спадщину, яку прийняв після смерті матері і яка складається з 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] не оформив, між тим, залишив заповіт на користь позивача, за яким належний йому на праві власності жилий будинок [ADDRESS] з прилеглими до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами заповідав позивачу, [PERSON]. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в порядку ст. 1241 ЦК України, у спадщині, що залишилась, після смерті [PERSON], немає. У встановлений законом строк позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, але оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на належне їй спадкове майно, позивач у позасудовому порядку не має можливості, через відсутність оригіналів документів на спадкове майно та не оформлення за життя спадщини на частину майна попередніми власниками, про що свідчить постанова державного нотаріуса Першої Запорізької держнотконтори Федченко О.О. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 18.10.2016 року за №1896/02-31. Вказані обставини знайшли своє підтвердження не тільки матеріалами спадкових справ після [PERSON], а після смерті [PERSON], а й показами свідка [PERSON] у суді. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved