Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

28 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 жовтня 2013 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] подружнє життя у них не склалось. Спору про поділ майна немає. Дитина проживає з матір"ю. Позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог не заперечує. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з ухваленням рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 19 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Актовий запис № 77(а.с.8). Відповідно до наданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON](а.с.9). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем не заявлено суду про те, яке прізвище їй залишити, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища відповідача " [PERSON]".

Outcome: approved