Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

26.04.2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.04.2001 року померла її мати [PERSON] Григорівна.Після її смерті відкрилась спадщина на присадибну земельну ділянку площею 0,53 га, яка передана спадкодавцю у приватну власність рішенням 14-ої сесії 21 скликання Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області від 24.03.1994 р. Спадкодавець за життя розпочав процедуру приватизації на зазначеної земельної ділянки, однак не встигла отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Отримати свідоцтво про право на спадщину у Літинській державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв'язку з відсутністю Державного акту на дану земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 09.04.2001 року, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,53 Га, (0.25 Га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.28 Га. для ведення особистого селянського господарства), яка розташована по вул. Лесі Українки в с. Кулига Літинського району Вінницької області Позивач в судове засідання не з'явилася подавши через канцелярію суду заяву у якій позов підтримала та просила: справу слухати бех її участі; позов задовольнити; витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем (а.с. 30). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявилися, хоча про місце дату та час судового засідання були повідомлені заздалегідь та належним чином (а.с. 26, 28). Представник Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, надавши суду лист із проханням розглянути справу без його участі, та при вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с. 29). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 123969, виданим 11.04.2001 р. виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] померла 09.04.2001 р. (а.с. 6). Свідоцтвом про народження серії XV-УА № 302280, виданим 18.09.1947 бюро ЗАГС с. Кулига Літинського району Вінницької області, встановлюється факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як між донькою та матір'ю (а.с. 5). Свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 169919, виданим повторно 13.11.2015 р. відділом ДРАЦС Літинського РУЮ у Вінницькій області, пояснюється зміна прізвища позивача із "Голомбйовська" на "Тополюк" (а.с. 9). Відповідно заповіту, посвідченого секретарем Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області 05.04.1988 р., [PERSON]на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порівну на три частини. Згідно посвідчувального напису після смерті спадкодавця, заповіт станом на 28.01.2005 р. не змінений та не скасований (а.с. 8). Як вбачається зі змісту справи Літинським районним судом Вінницької області 29.06.2016 р. у справі № 137/1311/16-ц ухвалено рішення про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку розташованого за адресою: вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області та рахуються за [PERSON], яка померла 09 квітня 2001 року(рішення набрало законної сили 25.07.2016 р.) Із дослідження зазначеного рішення вбчається, та приймається судом до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], вказана інформація також міститься в заявах відповідачів (а.с. 11,13). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зазначеній справі (котра знаходиться в архіві суду) міститься довідка за № 148 від 26.05.2016 р., видана виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, згідно якоїГоломбйовська [PERSON], яка померла 09.04.2001 р., проживала за адресою [INFO]. Користувачем її будинку та земельних ділянок за вказаною адресою являється [PERSON] [PERSON] довідка за № 143 від 26.05.2016 р., видана виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, вказує на те, що [PERSON], [INFO], яка померла 09.04.2001 р., згідно запису погосоподарської книги за 2001-2005 рр., до дня смерті була головою домогосподарстава по вул. Лесі Українки, 8, с. Кулига Літинського району Вінницької області. Даний житловий будинок був збудований [PERSON] на земельній ділянці площею 0,53 га біля хати, по вул. Л. Українки, яка була виділена їй рішенням Кулизької сільської ради Літиснкього району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 24.03.1994 р. (про передачу землі громадянам у приватну власність). Зазначена інформація також підтверджується архівними виписками з рішень Ради народних депутатів Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 15). У відповідності до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Даним переліком не передбачено право спадкодавця на приватизацію майна як таке, що не може входити до складу спадщини. Відповідно до діючого законодавства не відноситься зазначене право і до особистих немайнових прав фізичної особи. Як вбачається зі ст. 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після звернення громадянина до відповідно органу державної влади або місцевого самоврядування, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Доказів того, що позивач не є спадкоємцем померлої, або що рішення Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, яким спадкодавцю була передана у приватну власність земельна ділянки площею 0,53 Га, що знаходиться за адресою:вул. Л. Українки с. Кулига Літинського району Вінницької області - скасоване, відповідачами не надано. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На думку суду в даному випадку попереднє звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право завершення процедури приватизації земельної ділянки не вимагається, оскільки відповідно до діючого законодавства України питання приватизації земельних ділянок відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування або відповідних державних адміністрацій. Так, відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Оскільки позивач [PERSON] внаслідок відсутності Державного акту на право власності на спадкову земельну ділянку не може оформити спадщину, а спадкодавець [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, позивач має право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи правові положення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: approved