overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивачка в позовній заяві зазначала, що 17.11.2003 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття. З 01 вересня 2013 року донька навчається у Національному транспортному університеті на 1 курсі, бюджетна основа на факультеті "Економіка, менеджмент і право". Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має змогу це робити. Позивачка сама утримує двох дітей та має скрутне матеріальне становище. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі ? частини від усіх видів щомісячних доходів, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, згідно телефонограми, яка знаходиться в матеріалах справи повідомив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від усіх видів щомісячних доходів, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 17 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 331. (а.с.4). Від спільного подружнього життя позивачка з відповідачем мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.5). [PERSON] з 01.09.2013 року до 30.06.2017 року навчається в Національному транспортному університеті, денна форма навчання на факультеті "Економіка, менеджмент і право" за спеціальністю міжнародна економіка, що підтверджується довідкою від 13 грудня 2013 року за № 2230-1312/13. (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та з врахуванням того, що кожен з батьків позивачка та відповідач повинні приймати участь у покритті витрат пов'язаних з навчанням їх дітей, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі ? частини від усіх видів щомісячних доходів, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до припинення навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що, відповідач відповідач [PERSON] є батьком їхнього спільного сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надсилає коштів на утримання сина, аліментів не платить. До народження доньки жили в цивільному шлюбі і офіційно шлюб свій не реєстрували. Через деякий час після народження дитини відповідач перестав турбуватися сім'єю, виказувати яку-небудь увагу відносно своєї дитини та виконувати свої зобов'язання не тільки по вихованню дитини, але і хоча б по наданню їй матеріальної допомоги. Позивачка [PERSON] та її представник Попович О. О. у судзасіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, відповідно до змісту якої просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги не заперечив. Представник третьої особи Німець А. П. не заперечив проти позбавлення відповідача батьківських прав щодо його спільних з позивачкою дитини, при цьому, надав відповідний висновок органу опіки та піклування. Прокурор Янчик О. В. у судовому засіданні підтримав позицію представника органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, суд приходить до наступного. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, її утримання визначені Сімейним кодексом України та Законом України "Про охорону дитинства". Зокрема ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" та ч. 1-3 ст. 150 СК України передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.? Орган опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації, відповідно до їх висновку, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина - [PERSON], [INFO]. За таких обставин, так як відповідач [PERSON] усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, при цьому навіть склав відповідну заяву про відмову від батьківських прав та обов'язків від 20.02.2015 року, яку посвідчив нотаріально, тому його слід позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 03 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №100, зазначивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №100, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4-6). Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 08 серпня 1989 року органом ЗАГСу Несвинського райвиконкому Мінської області, актовий запис № 86. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 1989 року органом ЗАГСу Несвинського райвиконкому Мінської області, актовий запис № 86, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Суд встановив, що сімейне життя подружжя не склалося, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 11 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1672. У судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позові підстав. У судовому засіданні відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1672, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7). Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 18 серпня 1984 року Петропольською сільською Радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис №16. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 1984 року Петропольською сільською Радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис №16, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітніх дітей. Як вбачається з пояснень позивача, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, позивач проти примирення заперечує. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приймаючи визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 25 серпня 1989 року у Палаці урочистих подій "Дарницький" м. Києва, актовий запис №2714, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що спільне життя з відповідачем не склалося, від шлюбу мають двох дітей, але проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, майнових спорів між собою не мають. Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 25 серпня 1989 року у Палаці урочистих подій "Дарницький" м. Києва, актовий запис №2714, (а.с. 5). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], та дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). З письмових пояснень позивача встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю, різні люди за характером, різні погляди на подружнє життя, різне відношення до сім'ї та подружніх обов'язків, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, сторони досягли згоди, що діти проживають разом з матір'ю, майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 червня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 148 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, шлюб став носити формальний характер. Примирення вважає неможливим, просить шлюб розірвати, залишити прізвище "[PERSON]". У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. У відповідності зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved