Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

14 грудня 2016 року представник Фермерського господарства "Лайтм" подав суду позовну заяву до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, обгрунтовуючи свій позов тим, що 27 березня 2009 року між Фермерським господарством «Лайтм» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 15 років, площею 9,7300 га, кадастровий номер 1225285200-01-002-0003, розташованої на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, а саме був зареєстрований в Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040913300873 від 28 квітня 2009 року і відмітка про реєстрацію міститься на самому договорі оренди землі. Також, факт проведення державної реєстрації договору засвідчується довідкою Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 04.10.2016 року № 28-420-0.5-2250/2-16. Після проведення реєстрації договору, земельна ділянка була передана ФГ «Лайтм» фізичною особою [PERSON], про що було складено акт про передачу та прийом земельної ділянки від 29.04.2009 року. Таким чином, відповідач передав свою земельну ділянку ФГ «Лайтм» в оренду на 15 років, тобто до 2024 року. На підставі договірних правовідносин сторони належним чином виконують зобовязання, встановлені умовами договору оренди земельної ділянки від 27.03.2009 року, а саме, земельна ділянка обробляється та сплачується орендна плата. Проте від відповідача стало відомо, що він уклав на дану земельну ділянку ще один договір оренди № 74 від 04.06.2014 року з ФОП [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років, площею 9,7300 га, кадастровий номер 1225285200-01-002-0003, розташованої на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 13699554 від 11.06.2014 року. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2016 року № 68615249 підтверджується право оренди земельної ділянки терміном на 49 років з ФОП [PERSON]. Своїми діями, підписанням договору оренди земельної ділянки, в той час, коли ще діє раніше укладений договір оренди, власник землі, [PERSON], допустив порушення права орендаря на здійснення законної оренди землі та порушив норми чинного законодавства. Так, відповідач, як орендодавець земельної ділянки, достовірно знаючи про орендні відносини з ФГ «Лайтм», уклав ще один договір оренди землі з третьою особою, обманним шляхом провів його реєстрацію та допустив одночасне існування подвійної державної реєстрації. Оскільки орендні правовідносини по договору оренди від 27.03.2009 року між відповідачем і ФГ «Лайтм» тривають та останнє використовує землю за цільовим призначенням, то відповідно спірний договір оренди № 74 від 04.06.2014 року з ФОП [PERSON] є незаконним. Представник позивача просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 74 від 04.06.2014 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 49 років, площею 9,7300 га, кадастровий номер 1225285200-01-002-0003, розташованої на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 13699554 від 11.06.2014 року та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує. Просить відмовити в позові. Представник третьої особи ФОП [PERSON] [PERSON] С.Ф. заперечує проти позову. Просить відмовити. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в судове засідання не з'явився, Був належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його учасі суду не надавав. Дослідивши докази, за заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 березня 2009 року між Фермерським господарством «Лайтм» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 15 років, площею 9,7300 га, кадастровий номер 1225285200-01-002-0003, розташованої на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, а саме був зареєстрований в Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040913300873 від 28 квітня 2009 року і відмітка про реєстрацію міститься на самому договорі оренди землі(а.с.6-8). Також, факт проведення державної реєстрації договору засвідчується довідкою Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 04.10.2016 року № 28-420-0.5-2250/2-16(а.с.11). Після проведення реєстрації договору, земельна ділянка була передана ФГ «Лайтм» фізичною особою [PERSON], про що було складено акт про передачу та прийом земельної ділянки від 29.04.2009 року(а.с.9). Таким чином, відповідач передав свою земельну ділянку ФГ «Лайтм» в оренду на 15 років, тобто до 2024 року. На підставі договірних правовідносин сторони належним чином виконують зобовязання, встановлені умовами договору оренди земельної ділянки від 27.03.2009 року, а саме, земельна ділянка обробляється та сплачується орендна плата. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2016 року № 68615249, [PERSON] уклав на дану земельну ділянку ще один договір оренди № 74 від 04.06.2014 року з ФОП [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років, площею 9,7300 га, кадастровий номер 1225285200-01-002-0003, розташованої на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 13699554 від 11.06.2014 року(а.с.10). Оскільки орендні правовідносини по договору оренди від 27.03.2009 року між відповідачем і ФГ «Лайтм» тривають та останнє використовує землю за цільовим призначенням, то відповідно спірний договір оренди № 74 від 04.06.2014 року з ФОП [PERSON] є незаконним. Стаття 215 ЦК України передбачила випадки недійсності правочину, а саме в ч.3 ст.215 ЦК України вказано - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пункт 5 ст. 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановив, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується зі ст 651 ч 1 ЦК України передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди, щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Але відповідач не проявляв ініціативи щодо зміни чи дострокового припинення договору оренди від 27.03.2009 року, чим підтверджуються триваючі договірні правовідносини. Укладення такого договору оренди та проведення його державної реєстрації порушує, також, норми законодавства України. Так, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв в редакції на час проведення державної реєстрації договору (04.06.2014 року) передбачав, що згідно з частиною четвертою статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 цього Закону під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 802/37191), а згідно ст. 360-7 ЦПК України встановлено - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на викладене, вбачається, що відповідач, порушуючи норми закону та права орендаря, передав третій особі земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні ФГ «Лайтм», в зв'язку з чим даний договір оренди земельної ділянки необхідно визнати недійсним за ч.3 ст.215 ЦК України. У звязку із зазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 203, 215, ЦК України, ст.ст. 13, 30 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 3, 15, 118-120 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved