Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON]А звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення земельної ділянки, площею 5.80 га, розташованої в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4825486700:01:000:0103, належної [PERSON] згідно Державного акту на право власності, серія МК № 051303, виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 21.11.2003 р. № 356-р., обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до виконавчого провадження № 50526382 відповідачка зобов'язана повернути йому борг в сумі 63698,96 грн., проте свої зобов'язання по поверненню боргу не виконує, а оскільки відповідачка є власником вищевказаної земельної ділянки, ринкова вартість якої складає 31030 грн., і чинним законодавством передбачено звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора, просив задовольнити позов, яким стягнути з [PERSON]Ю на його користь належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю просив їх задовольнити. Представник відповідачки - [PERSON]О в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідачка виконує свої зобов'язання по поверненню боргу позивачеві, оскільки позивачем виконавчий лист про стягнення боргу з відповідачки передано на примусове виконання і 16.03.2017 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Первомайського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 50526382, за яким звернуто стягнення з орендної плати земельної ділянки [PERSON] в розмірі 20 % до погашення заборгованості, в сумі 70121, 35 грн. Виконання постанови покладено на ФГ "Кравченко", в оренді якого знаходиться земельна ділянка [PERSON] Крім того, зауважив про наявність мораторію на відчуження земель сільськогосподарського призначення, а стягнення земельної ділянки за рішенням суду є формою примусового відчуження, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. На примусовому виконанні у відділі ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 50526382, яке відкрито старшим державним виконавцем відділу ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції [PERSON] за яким [PERSON] зобов'язана повернути [PERSON]А борг, в сумі 63698,96 грн. (а.с.4). Зі змісту позовних вимог вбачається, що [PERSON] просить стягнути з відповідачки на його користь земельну ділянку в рахунок боргу за рішенням суду яке вже перебуває на виконанні, а правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».\~ Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають умови виконання грошового зобовязання. Не можна ототожнювати обов'язок, який виник у звязку з виконанням судового рішення, із грошовим зобовязанням (у тому числі й тоді, коли права й обовязки виникають із судового рішення). Частина пята\~статті 11 ЦК України, яка передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішень суду, не дає підстав для застосування положень\~статей 526-532 ЦК України за наявності правовідносин між сторонами, які регулюються нормами іншого законодавства і зокрема Законом України «Про виконавче провадження». До того ж, безпідставними є й посилання позивача на п.г ст.140 Земельного кодексу України, оскільки порядок звернення стягнення на земельну ділянку регулюється окрім Земельного кодексу України, ще й Законом України "Про виконавче провадження" і здійснюється виконавчою службою на підставі рішення суду. Земельна ділянка, на яку звертається стягнення, підлягає оцінці і має реалізовуватися на прилюдних торгах. Враховуючи наведене, позивачем в даному випадку обрано неналежний спосіб захисту, а тому в задоволенні його вимог слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed