Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

14.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.08.2015 року між ним та [PERSON] було укладено Договір АU 97, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Договору замовник зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Якість виробів, що постачаються за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів. На виконання умов договору ним було сплачено 9330 грн., в свою чергу приватний підприємець [PERSON] надавав на підпис договір, брав завдаток та обіцяв, що за 2-3 тижні замовники отримають вікна. Згідно п.3.2 договору виконавець зобовязався передати у власність замовника виготовленні вироби на протязі 50 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до п.3.9 договору обовязки за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів. Але, ні через 3 тижні, ні до сьогодні умови договорів не виконанні, вікна та балкони не поставлені, у звязку з чим люди почали масово зверталися до офісу виконавця за адресою, яка вказувалася в рекламі: м. Хмельницький, вул.Володимирська,87/1, але двері зачинені і вивіски зняті, на телефоні дзвінки не відповідає. В червні 2016 року працівники правоохоронних органів затримали відповідача, в звязку з чим [PERSON] визнав факт отримання від нього коштів на виконання договору та зобовязався повернути кошти до 30.06.2016 року. Також, зобовязався сплатити інфляційні витрати 753,89 гривень, 10% за користування чужими грішми у розмірі 933 гривні та 3% річних у розмірі 217 гривні. Тобто, [PERSON] зобовязався повернути кошти до 30.06.2016 року у загальному розмірі 11322,89 грн.. Даний факт підтверджується розпискою від 06.06.2015 року. Тому позивач просить позов задоволити та розірвати договір АU 97 від 28.08.2015 року, укладений між ним та [PERSON], а також стягнути з відповідача на його користь 11322,89 грн., з яких: 9330 грн. - сплачених по договору, інфляційні витрати 753,89 грн., 10% за користування чужими грішми у розмірі 933 гривні та 3% річних у розмірі 217 грн.. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, суду пояснив, що уклав з відповідачем договір і сплатила йому гроші в сумі 9330 грн., однак відповідач до цього часу зобовязання не виконав, кошти не повернув, тому просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2015 року було укладено договір між [PERSON] та [PERSON], індивідуальний номер замовлення АU 97, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Відповідно до п.1.2-2.3 договору, замовник зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Якість виробів, що постачаються за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів. Згідно умов договору ФОП [PERSON] зобовязався поставити конструкцію з профіля ПВХ ROТТА, загальною площею 8,837 м.кв., колір білий, заповнення 4 мм.*16*4мм, вартістю 10094 грн. (завдаток 7000грн., борг до передачі у власність 3094грн.). На виконання умов договору [PERSON] було сплачено 9330 грн., що підтверджується: розпискою [PERSON] від 06.06.2016р. та товарним чеком від 21.09.2015 року. \~ \~ \~ \~ Згідно п.3.2 Договору виконавець зобовязався передати у власність замовника виготовленні вироби на протязі 50 робочих днів з моменту укладення договору. Відповідно до п.3.9 Договору обовязки виконавця за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.626,627 ЦК України - договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1 та 2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у своїй розписці від 06.06.2016 року визнав отримання від позивача коштів в сумі 9330грн. на виконання договору індивідуальний номер замовлення АU 97 від 28 серпня 2015 року. Відповідачем до суду не надано доказів тому, що ним умови договору виконанні, а тому з нього підлягають стягненню кошти на користь позивача в сумі 9330 гривень. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення інфляційних витрат в розмірі 753,89 гривень, 10% за користування чужими грішми у розмірі 933 гривні та 3% річних у розмірі 217 гривні за період з 28.08.2015 року по 06.06.2016 року задоволенню не підлягають, оскільки частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення, а не договір про грошове зобовязання, а тому вимоги про нарахування індексу інфляції, відсотків за користування чужими грішми, а також трьох процентів річних від простроченої суми у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставними. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Пунктом 4.2 Договору індивідуальний номер замовлення AU - 97 від 28.08.2015 року сторони погодили, що у випадку невиконання п.3.2, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочення. Отже, сторони погодили відповідальність виконавця у вигляді сплати пені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково, а саме: розірвати договір АU 97 від 28.08.2015 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 9330 грн.. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ФОП [PERSON], слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1285,55 грн. (11322,89/100=113,23; 9330/113,23=82,40%; 704,80/100х82,40=580,75+704,80=1285,55). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial