Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

22 липня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В своїй позовній заяві позивач [PERSON] прохає суд винести рішення, яким визнати за ним право власності, як за спадкоємцем за заповітом, на земельну ділянку площею 0,60 га., для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с.Благовіщенка Куйбишевського району Запорізької області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю , серії [NUMBER] виданого Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 11 листопада 1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60 .Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати заповідач [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять право на земельну ділянку площею 0,60 га, що розташована на території с.Благовіщенка Куйбишевського району Запорізької області. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що ним, нотаріусу не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Дана обставина перешкоджає позивачу оформити права на спадкове майно, а тому він вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON], у письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Представник відповідача Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області Гнатуша І.В. письмово повідомив судові про те, що вони позов визнають та зазначені у ньому обставини не оспорюють. Представник третьої особи - Петриківської держнотконтори Дніпропетровської області, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі в судове засідання не з'явився , про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про вікладення розгляду справи до суду не надходило . Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 0,60 га, що розташована на території с.Благовіщенка Куйбишевського району Запорізької області, має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 11 листопада 1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60. Державний акт не втратив своєї чинності, зареєстрований належним чином та посвідчує право спадкодавця на земельну ділянку (а.с.5.7). За правилами ст.ст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті склала заповіт за яким усе своє майно заповідала [PERSON]. Заповіт посвідчений 14 січня 1994 року секретарем Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.6). Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Петриківської держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області , за місцем відкриття спадщини , з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , інших спадкоємців за законом чи за заповідом не має , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи №235/2014 (а.с.12-21). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. На запит нотаріуса до управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області за № 732/02-14 від 03.06.2015 року, останній своїм листом № Г-46/0-14/6-16 від 21 січня 2015 року повідомив, про те, що управління не має змоги видати такий витяг, оскільки на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 11 листопада 1994 року на ім'я [PERSON] поземельна книга не відкривалась(а.с.9,10,11). На час виникнення спірних правовідносин, порядок ведення Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь, було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021. Передбачалось, що Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Поземельна книга повинна була вестися територіальними органами Держкомзему - у паперовому вигляді (за місцем розташування земельної ділянки) і операторами - структурними підрозділами ДП "Центр державного земельного кадастру" - в електронному вигляді. Поземельна книга вважалася відкритою відразу після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги. З відповіді державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області вбачається, що витяг з Поземельної книги щодо земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON], надати неможливо у зв'язку з тим, що вона не відкривалась . Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі відповідного державного акта на право приватної власності на землю. За правилами частини 1 ст.125, ст.126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції станом на час видачі спадкодавцеві правовстановлюючого документа) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вже було зазначено вище, порядок ведення Поземельної книги було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, а право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] виникло 11 листопада 1994 року. За таких обставин, зволікання відділу Держкомзему у Куйбишевському районі Запорізької області по виконанню дій щодо відкриття та ведення Поземельної книги на спірну земельну ділянку не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем в позові не підіймалося.

Outcome: approved