Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO]. Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, діти повністю знаходиться на її утриманні, а доходів, яких вона отримує недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним, що ставить її у тяжке матеріальне становище та стало причиною звернення до суду. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно з часу подачі заяви і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимогиз підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК УКраїни. Суд, вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], стан здоров'я яких задовільний (а.с 7). На даний час шлюб між сторонами розірвано, діти проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою, непрацевлаштований інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати не має. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши, що доходи відповідача мають нерегулярний характер, враховуючи стан здоров'я, загальний матеріальний стан дітей та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов'язаний утримувати, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 300 грн. на кожну дитину. Позивачка звернулася до суду з вимогами -20.01.2014 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved