Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

18.11.2019 до суду звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] до Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони є спадкоємцями за заповітом своєї матері, яка померла [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті їх матері входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] у відповідності до технічного паспорту. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вони не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушені звернутись до суду. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, 21.09.2020 представник позивачів - адвокат Канарєєв І.О. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його та позивачів участі. Позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 16.09.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Родинні відносини між позивачами та [PERSON] підтверджено наданим позивачем свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.01.1985 (а.с.8), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.2010 (а.с.9), свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15.05.1989 (а.с.12), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2012 (а.с.13), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (№ витягу 00024480743 від 07.11.2019) (а.с.14), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (№ витягу 00022917038 від 22.05.2019) (а.с.15). [INFO] померла мати позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , про що 08.02.2019 виконавчим комітетом Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 14.07.2009 секретарем виконавчого комітету Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті розпорядилась всім своїм майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і, на що за законом буде мати право, заповіла своїм дочкам [PERSON] , 1985 р.н. та [PERSON] , 1989 р.н. в рівних частинах кожній (а.с.22). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказують позивачі, входить право померлої на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області від 01.03.2019 № 208, [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з дочками [PERSON] , [PERSON] (а. с. 28). Згідно з довідкою виконавчого комітету Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області від 16.05.2019 №604, згідно погосподарської книги №3 (номер об`єкта погосподарського обліку [NUMBER] за 2016-2020 роки, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.30). Згідно з довідкою виконавчого комітету Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області від 16.05.2019 №603, земельна ділянка площею 0,09 га (для ОЖБ) за адресою [ADDRESS] до дня смерті знаходилася у постійному користуванні [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.30). Будучи спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON] , позивачі звернулися із заявами до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 25.10.2019 нотаріусом їм було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в них відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами (а.с. 27). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивачі, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлені права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулись до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] є збудований в 1980 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.23 - 25), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 04.11.2019 (а.с.32 - 36), а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради (а.с. 30). Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивачі, як спадкоємці майна покійної підставно просять суд визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у них відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved