Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

14 травня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 13 травня 2017 року договору між позивачем і відповідачем, [PERSON] отримав кредит у сумі 59926,00 грн зі сплатою 35,03 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на 02 травня 2019 року [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 90816,68 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16 травня 2019 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою, яка надійшла до суду 07 червня 2019 року недоліки позовної заяви були усунені. Ухвалою від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача у позовній заяві, просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направлялися на адресу відповідача за його зареєстрованим місцем проживання. Між тим, вказані документи повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до пунктів 91, 99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" та "Судове повідомлення", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку або судове повідомлення, не виявлено в місці проживання, повістку або повідомлення під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку чи повідомлення, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про відкриття спрощеного позовного провадження вважається належним. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 13 травня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R01.169.78729, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 59926,00 грн зі сплатою 35,03 % річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідач отримав від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 02 травня 2019 року становить 90816,86 грн та складається з основного боргу 51895,90 грн, простроченого боргу 2489,10 грн, строкових процентів 991,71 грн, прострочених процентів 15886,92 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів 19053,05 грн та 500,00 грн штрафу («інші штрафні санкції»). З урахуванням викладеного, суд вважає підставними та доведеними вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача у повному обсязі заборгованості за основним та простроченим боргом, строковими процентами та простроченими процентами. Вирішуючи питання про розмір штрафних санкцій за невиконання договору, суд виходить з наступних правових підстав. Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2\~Глави 49 ЦК України\~особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою\~статті 260 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього кодексу. Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. У постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей\~266\~і частини другої статті\~258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Аналогічна позиція висловлена також Великою палатою Верховного суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа 444/9519/12, провадження № 14-10цс18). Оскільки АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з цим позовом 14 травня 2019 року, тому стягненню з відповідача підлягає пеня лише за період 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, а саме нарахована після 14 травня 2018 року, за несвоєчасне погашення платежів, що становить 18824,23 грн згідно розрахунку. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 647/1133/15-ц), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому незважаючи на умови кредитного договору їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. На підставі викладеного суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафу у формі «інших штрафних санкцій» в сумі 500,00 грн та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором. Тому, у зв`язку зі стягненням з відповідача частини суми пені, у задоволенні вимоги про стягнення штрафу суд відмовляє. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають суми основного боргу 51895,90 грн, простроченого боргу 2489,10 грн, строкових процентів 991,71 грн, прострочених процентів 15886,92 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів 18824,23 грн, всього 90587,86 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений судовий збір, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 90587,86/ 90816,68 х 1921,00 = 1916,16 грн.

Outcome: partial