Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

10.11.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами та з урахуванням уточнення просять суд визнати за ними як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2014 року, право власності на 1/2 частину (за кожною на 1/4 частину) житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Куйбишева, буд. № 45, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що право власності на майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.1983 року [PERSON] належить половина незакінченого будівництвом будинку з виконанням будівельних робіт на 95 %, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Куйбишева, № 45 (а.с. 33). Згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 20 від 17.01.2013 року «Про оформлення самовільно побудованих будівель по вул. Куйбишева, 45, в м. Ізмаїлі» [PERSON] надано дозвіл на оформлення самовільно побудованих будівель, рекомендовано здати обєкт в експлуатацію та внести зміни до технічної документації МБТІ (а.с. 34). Згідно технічного висновку про можливість експлуатації самовільно возведених будівель та можливості надання самостійної адреси для частини житлового будинку, який належить [PERSON], по вул. Куйбишева, 45 в м. Ізмаїлі, наданого Ізмаїльським відділом № 3 ДП «НІІ проект реконструкція» Одеської філії Державного комітету України по питанням житлово-комунального господарства від 2010 року можливе встановлення самостійних адрес для частин домоволодіння по вул. Куйбишева, 45 в м. Ізмаїлі, а саме: для частини, яка належить [PERSON] та частини домоволодіння, яка належить [PERSON]Т.(а.с. 35-40). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 19.10.2012 року КП «Ізмаїльське МБТІ», по вул. Куйбишева, № 45 в м. Ізмаїлі Одеської області знаходиться житловий будинок власниками якого зареєстровані [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини) (а.с. 28-31). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 378579 від 10.05.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 09.05.2015 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Куйбишева, буд. № 45. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40324321 від 07.05.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с. 25). Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються її доньки: [PERSON], [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження та про шлюб позивачів, а також, свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу спадкодавця [PERSON], з яких вбачається її зміна прізвища. Позивачі спадщину після смерті матері [PERSON] прийняли фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою: вул. Куйбишева, 45, м. Ізмаїл. 07.05.2015 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджено відповідно заявою (а.с. 84). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 02-14/370 від 08.07.2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 45 по вул. Куйбишева в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В якості правовстановлюючого документу позивачами надане рішення Ізмаїльського міськрайонного суду, але відповідно до ст.. 182 ЦПК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, факт якої засвідчується печаткою реєструючого органу (а.с. 23). Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно листа комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2018 від 21.12.2015р. 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Куйбишева, № 45, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.1983р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі № 1-3500 (а.с. 68). З вказаного листа також вбачаться, що зазначений будинок не належить до самочинного будівництва та є закінченим будівництвом, що також підтверджується іншими матеріалами справи, про які зазначено вище. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved