Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

23 лютого 2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вимоги обгрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстроване місце проживання власника - позивача по справі [PERSON], колишньої дружини власника - відповідача по справі [PERSON], та їхньої спільної доньки [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем розірвано 27 серпня 2009 року. Зазначає, що відповідач зареєстрована у даній квартирі з 12 травня 2008 року, фактично не проживає у даному житлі з 2012 року по теперішній час, місце її теперішнього проживання їй невідомо, тому немає можливості досудово врегулювати спір. Позивач вказує, що він як власник житла, через зареєстровану в квартирі відповідач [PERSON] позбавлений права на отримання житлової субсидії в повному обсязі, відповідач не бере участі у витратах на утримання квартири та прибудинкової території, проведення ремонтиу в квартирі. Реєстрація відповідача обмежує позивачу право власності. Тому позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жиитловим приміщенням - квартирою. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку через засоби масової інформації газету "Волинь-нова", про причини неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії паспорта позивача (а.с.4-5), копії договору дарування квартири від 05.04.2011 року (а.с.7), копії будинкової книги (а.с.8-10), копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11), встановлено, що власником квартири, що знаходитьсяза адресою: [ADDRESS] є позивач [PERSON], квартира належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарувапння, в даній квартирі зареєстровані позивач, його колишня дружина - відповідач по справі [PERSON] та їхня дочка [PERSON], [INFO]. Із актів складених працівниками ЖКП №2 від 30.11.2016 року та від 14.02.2017 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] але фактично не проживає за даною адресою з 2012 року (а.с.12, 13). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім′ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім′ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше року, а саме з 2012 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, тому суд позов задовольняє та визнає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивач [PERSON] згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору в дохід держави при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.14), відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає до стягнення 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved