Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

26.07.2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік. В обґрунтування позову зазначає, що в належному йому будинку залишається зареєстрованим його онук [PERSON] , як член сім"ї власника житла, який з 2013 року там не проживає, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у квартирі немає. Дана обставина створює позивачу як власнику перешкоди в користуванні і володінні житлом. В односторонньому порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. А тому, в порядку усунення перешкоди в користуванні власністю позивач змушений звернутися до суду. 02.08.2019 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, прийнято до розгляду даний позов судом, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 30.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що позивач [PERSON] згідно Свідоцтва про права власності від 26.03.2003 року та відповідного Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником житлового будинку [ADDRESS] / а.с. 4 /. Як слідує з копії будинкової книги та довідки ЦНАП відділу ведення реєстру територіальної громади Новоград-Волинської міської ради від 01.08.2019 року за адресою : [ADDRESS] , значиться зареєстрованим онук позивача - [PERSON] , [INFO] /а.с.6-10,18/. Як посилається позивач, його онук в добровільному порядку залишив житло, забравши всі свої особисті речі, та не проживає там без поважних причин понад один рік, тобто з 2013 року, що порушує його права як власника, позбавляє можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Так, з акту обстеження від 12.07.2019 року, складеного депутатом міської ради, слідує, що в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає , однак значиться зареєстрованим. Інформацію підтверджено сусідами [PERSON] , [PERSON] /а.с.11,12,13/. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в житлі, що належить позивачу, членом сім"ї якого є, однак там не проживає з 2013 року без поважних причин, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим порушує права позивача як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. А тому є достатні підстави вважати, що відповідач як член сім`ї власника житла втратив право на користування житлом, оскільки відсутній у ньому без поважних причин понад один рік, на що домовленості між ним та власником житла не було. З огляду на вище вказане позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved