Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 10.02.2021 звернувся до суду з позовом до Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №163-29/2020 позивачу надано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га., кадастровий номер 3521496200:51:000:0031, розташовану по [ADDRESS] , на якій розташовані житловий будинок, літня кухня, погріб, які належать позивачу на праві приватної власності. В 2018 році в позивача виник намір на будівництво господарчої будівлі (ангара) на території вищезазначеної земельної ділянки. Вказані роботи були розпочаті в 2018 році і в цьому ж році закінчені. Представник позивача вказав, що відповідно до чинного законодавства нерухоме майно має реєструватися за фізичною особою. Самочинне будівництво позивач здійснив на земельній ділянці, яка виділена для будівництва господарської будівлі за вказаною адресою. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 181, 331, 373-376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), представник позивача просить визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, яке самочинно забудоване, а саме: господарчу будівлю (ангар), площею забудови 200 кв.м, загальною площею 171 кв.м., будівельним об`ємом 800 куб.м., яка розташована по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,25 га., кадастровий номер 3521496200:51:000:0031. Ухвалою суду від 11.02.2021 позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 18.02.2021 представник позивача усунув недоліки позовної заяви, після чого ухвалою суду від 19.02.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується розпискою представника позивача про отримання повідомлення про виклик в судове засідання під підпис 06.05.2021 (а.с. 93); представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 97). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 15.05.2021 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся з судовою повісткою за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача (а.с. 94), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га. з кадастровим номером 3521486200:51:000:0031, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №243156819 від 05.02.2021 (а.с. 7). В 2018 році по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 3521486200:51:000:0031 було збудовано господарчу будівлю (ангар) - одноповерхову будівлю сільськогосподарського призначення, площею забудови 200 кв.м., загальною площею 171 кв.м., будівельним об`ємом 800 куб.м., яка готова до експлуатації, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 23.12.2020 (а.с. 8-21). Як вбачається з вищезазначеного звіту, господарча будівля (ангар) розташована на земельній ділянці з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, гоподарських будівель і споруд; господарча будівля готова до експлуатації; недоліки (дефекти, пошкодження) на господарчій будівлі відсутні; встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації господарчої будівлі. Згідно копії звіту про визначення ринкової вартості господарчої будівлі (ангару), виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 17.02.2021, вартість господарчої будівлі (ангару), розташованого по [ADDRESS] , складає 152 тис. грн. (а.с. 39-67). Згідно копії технічної документації, яка знаходиться в звіті про визначення ринкової вартості господарчої будівлі (ангару), власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , є позивач на підставі договору дарування житлового будинку від 18.01.2001 №70. Рішенням Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №163-29/2020 від 02.07.2020, позивачу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га. за рахунок земель громадської забудови, розташовані по [ADDRESS] (а.с. 86). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За нормами частин 1-3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем в 2018 році самочинно збудовано господарчу будівлю (ангар) по [ADDRESS] на земельній ділянці, виділеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку він набув 08.09.2020. Самочинно збудована позивачем господарська будівля (ангар) не порушує права інших осіб, оскільки відповідач не заперечує щодо визнання права власності за позивачем на цю господарську будівлю (ангар), і таких осіб судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, однак після будівлі, перейшла йому у власність. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи задоволення позовних вимог та те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який здійснив самочинне будівництво, судові витрати зі сплати ним судового збору при зверненні до суду в сумі 908 грн., що підтверджується квитанцією АТ "Ощадбанк" №33865 від 09.02.2021 (а.с. 5), покладаються на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved