Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обгрунтовуючи тим, що вона є бабусею [PERSON], [INFO], батьками якої є відповідач [PERSON] та [PERSON]. З 2010 року відповідач [PERSON] перестав проживати з її дочкою [PERSON] та онукою. Відповідач вихованням дочки не займається та матеріально не утримує, не цікавляться навчанням та станом її здоров'я. [INFO] року [PERSON] померла і з цього часу позивач свою онуку [PERSON] виховує самостійно. Тому просила, суд, позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], встановити над неповнолітньою [PERSON] піклування та призначити її піклувальником, стягнути з відповідача на користь неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову, вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 12.01.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління устиції Полтавської області, актовий запис № 289. Згідно свідоцтва про смерть від 14.09.2015 року [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №1174. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що вона проживає з бабусею за адресою [ADDRESS]. та знаходиться на її матеріальному утриманні і вихованні, їй створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку. ЇЇ батько [PERSON] не відвідує її та не займається її вихованням та утриманням. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 26.09.2017 року [PERSON], [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] з донькою не проживає, не проявляє уваги та батьківської турботи по відношенню до неї, не відвідує її, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям дитини, виявляючи тим самим свою байдужість до долі дочки, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено. Згідно ч. 3 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, а [PERSON] є її бабусею та може виконувати обов'язки піклувальника суд призначає позивача піклувальником над [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України, тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони,понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1280 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved