Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 липня 2000 року померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Спадщину [PERSON] прийняли позивач та чоловік померлої - [PERSON]. 22 січня 2004 року [PERSON]помер. Спадщину [PERSON] прийняла його дочка - відповідач. Позивач оформила право власності в порядку спадкування за законом на частину спадкового майна своєї матері, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на її земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту на неї втрачено. У звязку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила підготовче судове засідання провести без її участі, наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити (а.с. 40). Відповідач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, з позовом погодилася (а.с. 41). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 26 липня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26 липня 2000 року серії 1-СР № 140462 (а.с. 11). 22 січня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23 січня 2004 року серії 1-СР № 236445 (а.с. 27). Позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 червня 1962 року серії IV-УР № 1704657 (а.с. 21). [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 15 лютого 1984 року серії І-СР № 409237 (а.с. 20). Після одруження позивач набула прізвище свого чоловіка "Андрущенко", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22 грудня 1979 року серії І-СР № 351706 (а.с. 22). Відповідач є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28 грудня 1961 року серії IV-УР № 481290 (а.с. 23). Після одруження відповідач набула прізвище свого чоловіка "Сапсай", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26 лютого 1983 року серії І-СР № 390321 (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з довідками Ревбинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 32 від 8 лютого 2018 року, виданої на підставі погосподарської книги № 3, і № 33 від 8 лютого 2018 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстровна з чоловіком - [PERSON] за адресою: вул. Гоголя, 11, с. Ревбинці, Чорнобаївський район, Черкаська область. Позивач вступила у фактичне управління і володіння спадковим майном своєї матері [PERSON] шляхом отримання у власність її речей домашнього вжитку протягом 6 місяців з дня її смерті (а.с. 18, 19). [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 2,3768 га, що підтверджується копією державного акту серії ІІ-ЧР № 023573 від 28 грудня 2001 року (а.с. 14). Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні приписи ЦК УРСР. Як зазначено у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Отже часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, а саме 26 липня 2000 року. Згідно з листом Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 2 квітня 2018 року вих. № 400/01-24 (а.с. 37), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 35), спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита 4 жовтня 2002 року за № 741, подана заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] (а.с. 38). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 квітня 2018 року вих. № 439-01/16 (а.с. 45), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 43), після смерті [PERSON], подана заява про прийняття спадщини від імені відповідача, та їй видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, копію якого долучено до позовної заяви (а.с. 17). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2018 року (вих. № 201/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] оригіналів документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 12). Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину своєї матері [PERSON], оскільки отримала у власність речі домашнього вжитку протягом 6 місяців з дня її смерті. Крім того, спадщину [PERSON] також прийняв її чоловік - [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка - [PERSON] (відповідач). Позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку своєї матері, оскільки оригінал державного акту втрачено. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу державного на земельну ділянку унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved