Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

21.01.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що є власником 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частина квартири належить її рідній сестрі [PERSON] - відповідач по справі, є її матір`ю. Відповідач зареєстрована в квартирі, але з 2015 року без поважної причини в цьому житлі не проживає. Фактично її мати мешкає в Росії, Ханти-Мансійському автономному окрузі і в Україну приїздити не збирається. Вона (позивач) є інвалідом 2 групи та не має можливості сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідача. Основною причиною звернення до суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою є та обставина, що через реєстрацію відповідача в квартирі вона не має можливість оформити субсидію, оскільки підтвердити доходи відповідача в Україні неможливо. В зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в квартирі, вона як власник квартири, також, позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися та користуватися належним їй на праві власності майном, що в свою чергу порушує її законні права та інтереси. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.02.2020, після отримання судом відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 05.03.2020. 05.03.2019, 02.04.2020 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 29.04.2020 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] 29.04.2020 засобами електронного зв`язку надіслала до суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] , співвласниками якої в рівних частках є позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 27.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В. та зареєстрованого 27.04.2017 під № 383, та третя особа [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого ДП "Будинок" 04.12.1996 в якому зазначено адресу: [ADDRESS] . Згідно рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 175 VII від 21.04.2016 "Про затвердження впорядкування адресації об`єктів, розташованих на території смт Слобожанське " номер вищезазначеного будинку по [ADDRESS] було змінено на № 14 (а. с. 7-10, 11 зв. сторона). З довідок Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 31 від 10.02.2017 та № 287/02-22 від 03.02.2020 в кв. [ADDRESS] станом на [INFO] зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 25.05.1982. Крім неї ніхто більш не зареєстрований, включаючи малолітніх та неповнолітніх дітей (а. с. 11, 22). Відповідач [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а. с. 12, 13). З актів, складених 12.06.2018 та 28.11.2019 депутатом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що було проведено перевірку за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В ході перевірки, зі слів свідків, було встановлено, що [PERSON] з 2015 року не мешкає за даною адресою (а. с. 14, 15). Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрована в житловому приміщенні, співвласниками якого є позивач та третя особа, понад рік у спірному житлі відповідач не проживала без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за нею права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. Крім того, відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь Держави.

Outcome: approved