Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

08 вересня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа відділ державної реєстрації виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Окрім нього в даній квартирі зареєстровані колишні власники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які фактично в ній не проживають. Вважає, що відповідачі, не являючись власниками вказаного житла та не членами його сім`ї, не мають права користуватись ним. Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на Южноукраїнську міську раду Миколаївської області. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились з невідомої суду причини, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали, про причини неявки не інформували. Представник третьої особи Южноукраїнської міської ради Миколаївської області не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу без його участі. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. Вислухавши свідка в режимі відеоконференції, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Вимогами статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Зокрема, за правила ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 383 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12 лютого 2019 року ТОВ "ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП", яке є кредитором та іпотекодержателем за договором № 661/К купівлі-продажу майнових прав від 04 липня 2018 року та Договором відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 04 липня 2018 року за реєстровим номером № 644 передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру, що є предметом договору належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 220 /а.с. 5/. Своє право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 6/. Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про стан сім`ї та реєстрацію) станом на 12 квітня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не зареєстрований, однак вказаний як квартиронаймач. В квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в графі "Родинні відносини з особою, на ім`я якої відкрито особовий рахунок", відомості відсутні /а.с. 7/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2010 року по 2013 рік працював державним виконавцем у Державній виконавчій службі Южноукраїнського міського управління юстиції. У нього на виконанні перебувало декілька проваджень про стягнення з [PERSON] коштів на користь банку. При виконанні виконавчого провадження ним, як державним виконавцем, було здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] , для вчинення виконавчих дій. Крім того, була ухвала суду про примусове проникнення до житла, постановлена судом, також залучались працівники поліції. В 2010 році [PERSON] добровільно звільнили квартиру і віддали йому ключі на відповідальне зберігання, як державному виконавцю. Декілька разів він виставляв цю квартиру на реалізацію, але з торгів вона придбана не була. Приблизно у 2019 році до нього звернувся позивач [PERSON] з проханням передати ключі від цієї квартири, надав правовстановлюючі документи, і, впевнившись, що той є власником квартири, віддав ключі [PERSON] . Вони разом зайшли до квартири. Квартира була порожня, в тому ж стані, як на час звільнення в 2010 році. Речей [PERSON] там не було, в квартирі ніхто не проживав. Згідно вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховний Суд України, у своїй постанові від 16 січня 2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що правовідносини виникли між власником [PERSON] та попередніми власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі з 2010 року у квартирі [ADDRESS] не проживають. Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц ( провадження № 61-18966св18) підтверджено правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. В зв`язку з реєстрацією попередніх власників у спірній квартирі позивач позбавлений права користуватись належним йому на праві власності жилим приміщенням, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., в рівних частках, тобто по 280,26 грн. з кожного.

Outcome: approved