Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON]\~\~звернувся до\~суду з\~позовом (\~а.с.25-28)\~до [PERSON]\~міського відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області\~\~про зняття\~арешту з\~майна.\~В обґрунтування\~позову вказує\~на те,\~що постановою\~старшого державного\~виконавця Чорноморського\~міського відділу\~ДВС Головного\~ТУЮ в\~Одеській області\~[PERSON]\~від 17.02.2017р.\~в рамках\~виконавчого провадження\~№53346808\~накладено арешт\~на все\~рухоме та\~нерухоме майно\~боржника [PERSON],\~[INFO],\~зареєстрованого за\~адресою:\~[INFO],\~РНОКПП [NUMBER].\~Згідно \~Інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~обєктів нерухомого\~майна,\~20\~лютого 2017\~року \~було накладено\~обтяження у\~вигляді арешту\~житлового будинку\~з належними\~до нього\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~який розташований\~за адресою:\~Запорізька область,\~м.Бердянськ,\~тупик Курський,\~б.21(номер\~запису про\~обтяження 19097536),\~який є\~його власністю.\~ Виконавче\~провадження було\~відкрито на\~виконання постанови\~№1103/50000/16,\~виданої 27.10.2016р.\~т.в.о.\~заступника начальника\~Одеської митниці\~ДВС [PERSON]\~про стягнення\~з [PERSON]\~([INFO],\~РНОКПП [NUMBER])\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~штрафу у\~розмірі 307344,15\~грн.\~Відповідно до\~постанови в\~справі про\~порушення митних\~правил №1103/50000/16\~від 27.10.2016р.\~до відповідальності\~було притягнуто\~директора ТОВ\~«Українська Південна\~Зернова Компанія»\~-\~[PERSON],\~який зареєстрований\~та проживає\~за адресою:\~[INFO],\~ІПН [NUMBER].\~Зазначає,\~що вказана\~постанова ніяким\~чином не\~стосується його\~прав та\~обовязків,\~оскільки він\~ не\~є директором\~та власником\~ТОВ «Українська\~південна зернова\~компанія»,\~ніколи не\~був зареєстрований\~у м.Одеса,\~а також\~він взагалі\~не має\~РНОКПП,\~про що\~в його\~паспорті міститься\~відповідна відмітка.\~Тобто постанова\~винесена відносно\~іншої особи.\~ Відтак,\~накладений арешт\~на будинок\~порушує його\~права власності,\~оскільки він не може вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Посилаючись на\~ ч. 4 ст. 41 Конституції України, статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод ст.ст.317,319,321,391 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд зняти арешт нерухомого майна, яке належить та буде належати в наступному [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], який є особою, що відмовився від РНОКПП, шляхом звільнення нерухомого майна з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] від 17.02.2017р. за ВП 53346804, як такого, що накладений на майно іншої особи, ніж заявник за цим позовом. Провадження у справі було відкрито на підставі ухвали суду від 29.12.2017р., справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] ( особу, яка вказана у постанові №1103/50000/16, виданої 27.10.2016р. т.в.о. заступника начальника Одеської митниці ДВС [PERSON] - а.с.29-30). Позивач [PERSON] і представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги\~ підтримує, просить їх задовольнити. До заяви надав витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.10.2016р. В судовому засіданні, яке відбулося 29.05.2018 року, позивач позовні вимоги підтримав. Суду додатково пояснив, що він ніколи не працював директором ТОВ «Українська південна зернова компанія», ніколи не реєстрував своє місце проживання в м.Одеса, крім того він відмовився від присвоєння йому ідентифікаційного коду, про що в його паспорті зроблена відповідна відмітка податкової інспекції. Також пояснив, що у 2016 році працював в м. Одесі на «7 км» вантажником, офіційно ніде не працевлаштовувався. Раніше познайомився у м. Бердянську з батьком громадянина [PERSON], який, як зазначено є засновником ТОВ «Українська південна зернова компанія», який потім переїхав до м. Одеси. Припускає, що можливо він якось заволодів його паспортом без його відома і оформив його директором цього товариства, але він ніколи на товаристві не працював. Тому вважає, що постанова про накладення штрафу ніяким чином його не стосується і він не має відповідати за дії посадових осіб ТОВ «Українська південна зернова компанія». Представник відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином( а.с.94). Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Одеської митниці Державної фіскальної служби в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с.95). Про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська південна зернова компанія» в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, конверт повернувся з відміткою «адресат переїхав». Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,\~за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд встановив таке. Постановою в справі про порушення митних правил №1103/50000/16, складеною 27.10.2016р. т.в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС [PERSON], [PERSON], [INFO], директора ТОВ «Українська Південна Зернова Компанія», який зареєстрований та проживає в [INFO], паспорт серія СЮ №147211, ід. № [NUMBER], визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 307344,15 грн.(а.с.11-13). Постановою від 07.02.2017 року старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження ВП№53346804 (а.с.10) з примусового виконання вказаної вище постанови. 17.02.2017 року постановою старшого державного виконавця Кашиної К.Ю. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO], адреса: Одеська область, м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Північна, б.41, РНОКПП [NUMBER].(а.с.8) Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 27.10.2017р. (а.с.5-7) на підставі постанови державного виконавця Кашиної К.Ю. від 17.02.2017р. було зареєстровано обтяження нерухомого майна боржника [PERSON], а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, тупик Курський, б.21 (номер запису про обтяження 19097536). Як вбачається з копії паспорта позивача [PERSON], він народився 04 червня 1970 р. в м.Запоріжжя. Місце проживання його було зареєстровано за адресою: [INFO]. Також у розділі «Особливі відмітки» міститься запис про те, що з 27.10.2010р. має право здійснювати платежі без ідентифікаційного коду (а.с.17), з відміткою про ануляцію запису і проставленням нової відмітки, здійсненої податковою інспекцією в м. Іллічівську Одеської області. Як вбачається з довідки відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Запорізькій області (а.с.53) [PERSON] був знятий з обліку за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, тупик Курський, б.21, у 2013 році за рішенням суду. З пояснень позивача встановлено, що він дійсно у 2016 році проживав в м. Одесі і працював на ринку «7 км». З наданих позивачем довідки - детальної інформації про юридичну особу з офіційного сайту Міністерства юстиції України станом на 14.11.2017р. (а.с.14-16) та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.10.2016р. (а.с.97-99) вбачається, що керівником ТОВ «Українська Південна Зернова Компанія» з 08.09.2016р. є [PERSON] Однак, як вбачається з постанови в справі про порушення митних правил від 27.10.2016р. (а.с.11-13), на момент подачі митної декларації та надання відповідних документів на переміщення товарів через митний кордон, а саме на 14 травня 2016 року директором ТОВ «Українська Південна Зернова Компанія» був саме [PERSON], 04.06.1970р. народження, паспорт серія СЮ №147211. Позивач припускається, що його паспортом, без його відома, скористався власник ТОВ «Українська Південна Зернова Компанія» [PERSON], оформивши його директором цього товариства. Але він насправді ніколи не виконував цієї роботи. Однак, до правоохоронних органів позивач з цього приводу не звертався, саму постанову від 27.10.2016 року позивач не оскаржував. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами,\~відповідно до\~ст. 76 ЦПК України,\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що постанова старшого державного виконавця Кашиної К.Ю. від 17.02.2017 року, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.8), не стосується його особи і його майна. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Однак положення статті 1 Першого протоколу жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Порядок примусового виконання рішень органів (посадових осіб) уповноважених розглядати справи про адміністративне правопорушення врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII. За вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону). Відповідно до ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Згідно із ст. 59 Закону № 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що уразі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог\~статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed