Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

21.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 14 лютого 2015 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №19. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка з моменту народження весь час проживає з нею. На даний час вона з дочкою проживає у належному їй будинку за адресою: [ADDRESS]. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації. Оскільки вона на даний час не працює і заробітну плату не отримує, вона вимушена жити на грошові кошти, які отримує як державну допомогу при народженні дитини, яка складає 860 грн. 00 к. на місяць, та розраховувала на заробітну платню, що отримує відповідач, який працює в Державній установі "Темнівська виправна колонія (№100)", своєчасно отримує заробітну плату. Проте, надавати їй зароблені грошові кошти він відмовляється з червня 2018 року, витрачаючи гроші на власні потреби без врахування інтересів їхньої сім'ї та дитини. Тому грошових коштів, які вона отримує від держави, не вистачає навіть на утримання дочки. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої дочки [PERSON], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення нею повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, постійний дохід (заробіток), на його утриманні інші особи не перебувають, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання їхньої дворічної дочки він надавати відмовляється, вважала свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою судді Зміївського районного суду від 19 жовтня 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 23.11.2018. Позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 23). Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з'явилися, що з урахуванням поданих ними заяв про судовий розгляд справи за їх відсутністю, не перешкоджає вирішенню справи по суті. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтва про народження серія [NUMBER], з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 10, 11). Даними довідок Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області підтверджується, що позивач [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Зміївської РДА та отримує допомогу при народженні (а. с. 12-14). У відповідності зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Позивач надала докази того, що відповідач є батьком їх спільної неповнолітньої дочки, тому зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Вимоги щодо розміру аліментів на дитину заявлені з дотриманням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України. У відповідності з частинами 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Позивачкою у позові стверджувалося, що з нею проживає дитина, яка не досягла трирічного віку; батько дитини, який проживає окремо, має постійний дохід і може надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку. Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем, який визнав позов у повному обсязі. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі відомостей, що містяться у позовній заяві, заявах учасників справи, письмових доказах, встановлено наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved