Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

17 жовтня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно. 22 листопада 2016 року від позивачів до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 03.05.2004 помер [PERSON], 27.06.2011 померла [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 4/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Ярового, 1 с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,2513 га, яка розташована за адресою с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка загальною площею 1,7309 га, яка розташована на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі, як спадкоємці за законом та за заповітом, спадщину прийняли, але не можуть її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені, зареєструвати право власності на частину житлового будинку неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачі в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивачів. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням справу розглядати за відсутності представника. Позовні вимоги визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 110 від 14.11.2016, житловий будинок № 1 по вул. Ярового с. Часнівці станом на 15.04.1991 відносився до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 49/. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки станом на 15.04.1991 до складу колгоспного двору входили [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому кожен з них мав право на 1/3 частину житлового будинку № 1 по вул. Ярового с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки № 95 від 14.11.2016, виданої Управлінням комунального господарства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок № 1 по вул. Ярового с. Часнівці не зареєстровано /а.с. 50/. 02 лютого 2007 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 24 скликання Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 28.12.1993, було виготовлено та видано державний акт серії ЧН № 054402 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 17/. 03 травня 2004 року помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 198023, видане 05.05.2004 виконкомом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 11/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Ярового, 1 с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка площею 0,2513 га, яка розташована за адресою с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 83/2007, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] /а.с. 32/. 11 серпня 2008 року на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2007 на бланках серії ВЕР № 757797 зареєстровано за № 1-2075, було виготовлено та видано державний акт серії ЯЕ № 776458 на право власності на земельну ділянку площею 1,735 га в межах згідно з планом, розташовану на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 20/. 27 червня 2011 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 167230, видане 28.06.2011 виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 13/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 3/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Ярового, 1 с. Часнівці Козелецького району Чернігівської області та земельна ділянка загальною площею 1,7309 га, яка розташована на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 20.05.2004 секретарем виконкому Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 15/. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 490/2011 /а.с. 56/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельні ділянкі, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 27/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 054402 від 02.02.2007, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,2513 га, кадастровий номер 7422080900:04:001:0081; фактична площа земельної ділянки належної належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 776458 від 11.08.2008, становить 1,7309 га, з яких: рілля 1,2794 га, кадастровий номер 7422080900:06:001:1388, сіножать 0,3115 га, кадастровий номер 7422080900:06:002:1388, пасовище 0,1400 га, кадастровий номер 7422080900:06:003:1388 /а.с. 18, 21, 22, 23/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадане спадкове майно.

Outcome: approved