Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~15 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених в судовому засіданні 23.01.2018 року вимог, просить встановити факт його перебування на утриманні спадкодавця [PERSON], померлої 09 квітня 1997 року та визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,13 умовних кадастрових гектари, яка розташована в ЗАТ «Родіна» на території Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті\~ [PERSON]. В обґрунтування цих вимог вказував, що перебував на утриманні своєї бабусі [PERSON] з вересня 1995 року по день її смерті 09.04.1997 року, через те, що в його родині було на той час троє дітей, та батьки не мали можливості забезпечити належні умови його утримання. Бабуся жила сама, в травні 1995 року помер її чоловік, а його (позивача) дід - [PERSON], тому, через таке тяжке матеріальне становище його родини, бабуся забрала його до себе, опікувалася та утримувала його. На час смерті бабусі [PERSON] йому виповнилося 9 років. Після її смерті залишилася спадщина у виді майнового права на земельну частку (пай), однак в оформленні даного права нотаріально він позбавлений можливості оскільки потребує встановлення факт його перебування на утриманні померлої, а також з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та пояснив про вищевикладене. Підтвердив, що з вересня 1995 року по день смерті бабусі [PERSON] проживав із нею та повністю перебував на її утриманні. Лише після досягнення повноліття став займатися оформленням його спадкових прав. Допитана в судовому засіданні відповідно до положень ст. 92 ЦПК України представник позивача [PERSON], у якості свідка, пояснила, що позивач є її сином, а [PERSON] - матірю. Через скрутне матеріальне становище її сімї вихованням та утримання її сина [PERSON] з 1995 року по день смерті займалася саме її мати [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її рідним братом, а [PERSON] бабусею. Брат з весни 1995 року проживав із бабусею [PERSON] по день її смерті. Потім повернувся додому, а з 1999 року проживав із сестрою їх бабусі - [PERSON] Свідок [PERSON] брат позивача, пояснив, що його брат [PERSON] був ще у малому віці, коли його до себе проживати взяла їх бабуся [PERSON], та із якою він проживав до її смерті. Після смерті бабусі він проживав із двоюрідною бабусею [PERSON] Воскресенська селищна рада Вітовського району подала заяву, згідно якої, як орган місцевого самоврядування до складу якого увійшла Пересадівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як слідує зі змісту ч.2 та ч. 3\~ст. 293 ЦПК України\~у судовому порядку може бути встановлено факт, що має юридичне значення, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні, коли від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб та якщо законом не визначено іншого порядку для його встановлення. В п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Необхідність встановлення вищевказаного факту позивач обґрунтовує залежністю від цього його права на спадкування після смерті [PERSON]. За даними копії свідоцтва про смерть 1-ФП № 247690, [PERSON] померла 09 квітня 1997 року, про що виконкомом Пересадівської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 19 від 14.04.1997 року (а.с. 7). Згідно довідки Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 23.01.2018 року № 152, [PERSON] з 01 вересня 1995 року по 09 квітня 1997 року проживав зі спадкодавцем [PERSON] в с.Пересадівка по вул. Бойка-Блохіна (колишня назва Кірова) в буд. №7. За відомостями цієї ж сільської ради, [PERSON] у звязку з його непрацездатністю за віком потребував стороннього догляду, та знаходився на утриманні у [PERSON] з вересня 1995 року, яка виконувала всі обовязки, що необхідні для догляду за дитиною недієздатною за віком, а саме: піклувалася про його здоровя, купувала необхідні речі, продукти харчування. В цей період [PERSON] відвідував Пересадівську ЗОШ. За вказаного, суд вважає, що факт перебування [PERSON] на утриманні спадкодавця [PERSON] з вересня 1995 року по день смерті 09.04.1997 року, знайшов своє підтвердження. За даними виконкому Пересадівської сільської ради від 06.09.2016 року, із [PERSON] на час її смерті ніхто зареєстрований не був (а.с. 8). Відповідно до відомостей Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 03.10.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 21), тобто інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні, а тому право позивача на спадкування залежить від встановлення факту перебування його на утриманні спадкодавця. Так, відповідно до ст. 531 ЦК Української РСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства За вищевказаного, а також враховуючи, що встановлення даного факту породжує для позивача юридичні наслідки, суд вважає вказані вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про визнання права на вищевказану земельну частку (пай), то підстави звернення позивача до суду із цим позовом підтверджуються розясненням приватного нотаріуса Вітовського нотаріального округу Миколаївської області від 14.12.2017 року. Окрім того, відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В той же час, належність спадкодавцю [PERSON] вищевказаного права на земельну частку (пай) підтверджується даними оглянутої в судовому засіданні Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по АТЗТ «Родіна», де за записами згідно черговості нумерації за № 6090 за вересень 1997 року значиться про наявність сертифікату на імя [PERSON]. В той же час, видача сертифікату [PERSON] не здійснена через смерть власника даного сертифікату. Копія даного сертифікату надана стороною позивача, та згідно якої, останній за серією та номером МК 0138590 видано на підставі розпорядження Жовтневої РДА від 31.07.1996 року № 408-р про право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,13 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Родіна» (а.с. 64). Підстави видачі даного сертифікату також підтверджуються даними копії розпорядження Жовтневої РДА від 31.07.1996 року № 408-р та даних погодження проекту даного розпорядження «Про затвердження розрахунків вартості в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів акціонерного товариства колективних сільськогосподарських підприємств» (а.с. 48 -59). \~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Враховуючи наведене, приписи ст. 548 ЦК 1963 р., та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що, відповідно до вимог ст.531, ст. 535 Цивільного кодексу 1963 р., позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], та відповідно до 548 ЦК 1963 року його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпана, тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту, шляхом визнання за ним права на вищевказані майнові права земельну частку (пай).

Outcome: approved