Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № 3110 нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що укладений 24 листопада 1995 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, зареєстрований на Південні Товарній біржі р.№ 3110 від 24 листопада 1995 року, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON], В обґрунтування позову позивач вказував, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у виді зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач у справі. Однак у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом ММНО [PERSON] відмовлено через відсутність належно оформленого правовстановлюючого документу на спадкову квартиру. Позивач в судове засідання не з"явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Приватний нотаріус ММНО [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Південної Товарної Біржі в судове засідання не з"явився, згідно довідки з Єжиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відомостей про Південну Товарну біржу у вказаному державному реєстрі відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] Відповідно до листа приватного нотаріуса ММНО [PERSON] № 30/02-14/44-13 віж 05 березня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки вказаний раніше договір купівлі-продажу нерухомого майна, що зареєстрований Південною товарною біржою 24 листопада 1995 року, не відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Підтвердженням наміру спадкодавця та відповідачів у досягненні домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Південній Товарній Біржі, без наступного нотаріального посвідчення, з реєстрацією його в „Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю», реєстраційний номер № 3110 від 24 листопада 1995 року, та зареєстрований в ММБТІ за р.№ 6164 від 26.12.1995 року (а.с.28, 29). Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР (в ред.1963 р. чинній на час укладення спірного договору), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідачі на момент укладення спірного договору були власниками спірної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 667/оц від 11 квітня 1994 року, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ № 6164 від 25 квітня 1994 року. Згідно ст. 45 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі та за ст. 47 ЦК Української РСР (чин. ред. 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, за можливе визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним, а відтак задовольняє позовні вимоги [PERSON]

Outcome: approved