Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору обміну нерухомого майна дійсним. Просять суд визнати договір обміну нерухомого майна, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла за себе та від імені неповнолітнього сина: [PERSON] з другої сторони, та [PERSON] з третьої сторони, зареєстрований на Промисловій товарній біржі 16 листопада 2001 року за №11/16 НДП - дійсним. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору обміну нерухомого майна від 16 листопада 2001 року, який був зареєстрований Промисловою товарною біржею за реєстраційним номером 11/16-НДП, підтверджується факт того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] обміняли трьохкімнатну квартиру №46 в житловому будинку №59 по вулиці Молодіжна в місті Першотравенську Дніпропетровської області на належну [PERSON], яка діє за себе та від імені неповнолітнього сина: [PERSON], однокімнатну квартиру №77 в житловому будинку №4 по вулиці Горького в місті Першотравенську Дніпропетровської області на належну [PERSON] однокімнатну квартиру №20 в житловому будинку 18 по вулиці Горького в місті Першотравенську Дніпропетровської області. Згідно довідки КП Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації від 16 червня 2017 року та реєстраційного посвідчення від 20 листопада 2001 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору обміну нерухомого майна зареєстрованого 16 листопада 2001 року Промисловою товарною біржею за №11/16-НДП. Копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ №737517 від 21 лютого 2017 року встановлено, що [PERSON] померла 20 лютого 2017 року в місті Першотравенську, Дніпропетровської області. Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до ст. 241 ЦК України 1963 року, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих , хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Згідно ст. 242 ЦК України 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ст. 227 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається Відповідно до ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода, яка виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК). Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає доведеним, що 16 листопада 2001 року між сторонами був укладений договір обміну нерухомого майна, а саме спірної квартири, умови якого на час розгляду справи виконані, що підтверджується державною реєстрацією права власності на спірну квартиру за останніми. Як зазначено вище, спірний договір обміну нерухомого майна позивачами був зареєстрований в БТІ, до теперішнього часу жодна з сторін договору не заявляла про його недійсність, на даний час виконані всі умови цього договору, відповідачі передали усі права на квартиру, знялись з реєстрації та зареєструвались за іншою адресою, однак ухиляються від нотаріального оформлення договору. Враховуючи, що на цей час позивачі позбавлені права реалізувати своє право на розпорядження вказаною вище квартирою, з метою справедливого вирішення справи та захисту невизнаних прав позивача, суд, враховуючи встановлені обставини, вважає за необхідне позов задовольнити та визнати договір обміну нерухомого майна, укладений 16 листопада 2001 року між сторонами та посвідчений на товарній біржі дійсним. Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Outcome: approved