Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження, у заявах від 04.05.2018 р. та від 02.07.2018 р. уточнив заявлені вимоги (а.с.26, 27, 53) та просить встановити факт постійного проживання його батька [PERSON], 20.12.1962 р. н., та території України з 24 липня 1989 року до 27 квітня 2009 року, у тому числі на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, що необхідно йому для можливості отримання громадянства України, пославшись на таке: Він народився 30 травня 1993 року у м. Костянтинівці Донецької області. З народження він проживав зі своїми батьками у гуртожитку за адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 134-А. Його батьки [PERSON] та [PERSON] за національністю є лезгинами, але були громадянами України, оскільки у 1989 році переїхали жити з АЗУСР до м. Костянтинівки Донецької області. У 1998 році померла його мати та у звязку з цим, за сімейними обставинами, він поїхав жити до Азербайджану. Батько залишився у м. Костянтинівці Донецької області, де проживав до 2013 року, після чого також поїхав до Азербайджану та залишився там на ПМП. Мешкаючи в Азербайджані, він у 2013 році отримав паспорт громадянина цієї держави. У жовтні 2017 року він повернувся до м. Костянтинівки Донецької області, де планує жити у подальшому, оскільки на теперішній час у цьому місті проживають всі його родичі: рідні брати та дядьки. У звязку з цим, він звернувся до паспортного столу м. Костянтинівки для отримання паспорта громадянина України та подальшої реєстрації на її території, в чому йому було відмовлено та розяснено його право звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання його батька на території України станом на 1991 рік. Встановлення юридичного факту має значення для підтвердження його громадянства та отримання паспорта. Іншим чином вирішити питання не виявляється можливим, оскільки його мати померла, батько поїхав на ПМП до Азербайджану та не збирається повертатися до м. Костянтинівки Донецької області. Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог, підтвердивши, що встановлення факту проживання на території України [PERSON] достатньо для отримання громадянства України [PERSON], за умови відмови останнім від громадянства Азербайджану. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши свідків [PERSON] та Абдулаєва Дашгина Інгілаб огли, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до узагальнення Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв'язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Вирішуючи питання можливості встановлення факту проживання батька заявника на території України, суд виходив з такого: Та обставина, що [PERSON], 20.12.1962 р. н., проживав на території України, а саме в місті Костянтинівка Донецької області з 24 липня 1989 року по 27 квітня 2009 року, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, підтверджується: -свідоцтвом про народження [PERSON], який народився 30.05.1993 року у м. Костянтинівка Донецької області, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9); -паспортом громадянина України [PERSON] (батька заявника) Серії ВС № 724146, виданим Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 12 грудня 2000 року (а.с. 14); - карткою Форми А1 прописки, відповідно до якої [PERSON], 20.12.1962 р. н., прибув 03.08.1989 р. до м. Костянтинівки Донецької області, зареєстрований за адресою: [INFO], з 10.08.1994 р. (а.с.15); -ощадними книжками [PERSON] та [PERSON], оформленими у Філії №2866707 Костянтинівського відділення Ощадного банку України. Ощадна книжка [PERSON] містить запис дати однієї з банківських операцій 14.07.03 р. (а.с.17-18); -довідкою житлового органу від 28.01.1999 р. про склад сімї [PERSON] за місцем проживання [INFO], до якого входив також і [PERSON], 1993 р.н (а.с.8); -нотаріально посвідченою довіреністю від 18 лютого 2009 року, відповідно до якої [PERSON], який мешкає у м. Костянтинівка Донецької області по пр. Ломоносова, 134 «а», кв.4, уповноважує [PERSON] бути його представником з питань, повязаних з оформлення документів на виїзд на постійне місце проживання до Азербайджану (а.с.54); -показами свідків [PERSON] та Абдулаєва Дашгина Інгілаб огли, які були допитані у судовому засіданні кожен окремо, та які підтвердили факт постійного проживання батька заявника у м. Костянтинівці Донецької області з 24 липня 1989 року по 27 квітня 2009 року, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. Встановлення факту має для заявника юридичне значення та необхідно для можливості отримання заявником громадянства України. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази достовірно підтверджують факт постійного проживання батька заявника [PERSON], 20.12.1962 р. н., на території України станом на час прийняття Верховною Радою Української РСР Постанови «Про проголошення незалежності України» від 24 серпня 1991 року та набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року, а саме з 24 липня 1989 року по 27 квітня 2009 року, у місті Костянтинівка Донецької області, тож заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved