Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

09.03.2021 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] є її донькою та мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Напротязі сімейного життя стосунки між ними стали погіршуватись. [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, між ними виникають сварки, що впливає на психічний стан заявниці. [PERSON] іноді припускається до аморальних вчинків, допускає фізичних образ, що виражалось у рукоприкладстві, систематично вчиняла над заявницею насильство, веде асоціальне життя. Заявниця декілька разів з цього приводу зверталась до поліції, було отримано терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Наразі заявниця не має іншої можливості, щоб убезпечити свої життя та здоров`я, окрім звернення до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на зазначене, заявниця просить видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , з заборонами щодо: наближення на визначену відстань ближче 100 метрів до місця проживання заявниці, а саме: [ADDRESS] ; особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні заявниця заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила задовольнити її в частини заборони спілкування [PERSON] з нею у будь-який спосіб. Заінтересована особа у судовому засіданні заяву визнала частково, посилалась на те, що вона не має іншого місця мешкання, тому просила задовольнити заяву в частині, підтриманій, заявницею. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її часткове задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заявниця є матірю [PERSON] . Сторони мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 023660, [PERSON] інкримінується те, що 30.09.2020 року приблизно о 18:50 год. вона за адресою: [ADDRESS] , порушила п.2 термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА 147126 від 29.09.2020 року. Постановами Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2020 року та 28.10.2020 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства стосовно мати [PERSON] , у вигляді дій психологічного характеру. Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] серії АА № 147117, [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] , заборонено входити та перебувати у місці її проживання, зобов`язано її залишити місце проживання [PERSON] . Припис винесений 01.02.2021 року на строк десять діб. Пунктом 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до вимог п.п. 6, 8 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону,до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до вимог п. 7ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 вказаного Законувстановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству ). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26.09.2019 року по справі № 452/317/19-ц. Порядок видачі судом обмежувального припису визначаєтьсяЦивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Досліджені судом письмові докази вказують на наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, а також на [PERSON] стосовно своєї матері [PERSON] домашнього насильства як психологічного, так і фізичного характеру. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення ЄСПЛ у справі Chahal v. the UK , n. 145). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке чинила [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] та застосування наступних заходів тимчасового обмеження прав кривдника, а саме, у вигляді заборони спілкування у будь-який спосіб. Суд вважає, що застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є достатніми для забезпечення прав заявника. Крім того, суд вважає за доцільне видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Підстави до застосування обмежувального припису відносно [PERSON] в іншій частині відсутні, оскільки заявниця у судовому засіданні на їх задоволенні не наполягала За вказаних обставин, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до вимог ч. 2ст. 350-8 ЦПК України,про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial