Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 липня 2010 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. На момент її смерті з нею проживав її чоловік, батько позивача [PERSON], який також помер 4 травня 2011 року. За життя батько не вчиняв ніяких дій відносно спадкування майна матері. За свого життя [PERSON] склала заповіт. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подав у звязку з відсутністю коштів для сплати обов'язкових платежів. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а справу розглядати за його відсутності. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON]. У судове засідання позивач, відповідач і третя особа не зявилися. Від відповідача на адресу суду надійшов лист від 12 вересня 2017 року (вих. № 585/02-42) (а.с. 22), відповідно до змісту якого останній не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа подав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову, а справу просив слухати без його участі (а.с. 37). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 27 липня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28 липня 2010 року серії 1-СР № 144493 (а.с. 4). 4 травня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 травня 2011 року серії 1-СР № 165364 (а.с. 5). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чеорнобаївського району Черкаської області від 26 травня 2017 року № 6/8/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 3 (особовий рахунок № 218) [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: вул. Симиренківська (Мічуріна), 12, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська обл. В будинку проживала з чоловіком [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження позивач є сином померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 серпня 1974 року серії І-СР № 328170 (а.с. 11). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що третя особа також є сином померлого [PERSON] та братом позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,48 га, що належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 037955, та розташована на території Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 9). При житті [PERSON], а саме 5 лютого 2009 року, склала заповіт, посвідчений Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 5 лютого 2009 року та зареєстрований у реєстрі за № 12, відповідно до якого земельну ділянку (пай) посвідчену державним актом на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії ІІ-ЧР № 037955 і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 10). Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подав, що пояснив відсутністю коштів для сплати обов'язкових платежів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 27 липня 2010 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 27 січня 2011 року. Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року (вих. № 1138-01/16) (а.с. 23), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 18), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Під час розгляду справи, виходячи зі змісту позову та доданих до нього документів, судом не встановлено наявність інших спадкоємців, які могли б претендувати на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, або істотними труднощами, але заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, відповідач та третя особа проти позову не заперечують, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved