Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

10.11.2016 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) до Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (далі - відповідач, ПАТ «АЛЬФА-БАНК») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та розподілена на суддю Маліновську В.М. 21.12.2016 протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва залучено до участі у справі в якості третіх осіб Заводський відділ державної виконавчої служби м. Дзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області та нотаріуса Чуловського В.А. У зв'язку із закінченням повноважень судді Маліновської В.М. за спливом п'ятирічного строку, на який її було призначено суддею, розпорядженням від 21.03.2017 № 01-08-138 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» призначено повторний автоматичний розподіл справи № 761/39879/16-ц провадження № 2/761/2296/2017. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.03.2017 вказану справу було передано судді Притулі Н.Г. 04.10.2017 відповідачем подано до Шевченківського районного суду м.Києва клопотання про заміну сторони відповідача в порядку статті 37 ЦПК України (у діючій на той час редакції), у якому відповідач просив суд замінити сторону відповідача ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Підставою для заміни відповідача представник ПАТ «АЛЬФА-БАНК» вказує укладення договору факторингу від 29.06.2017 № 2017-1АБ/ДГ, за яким ПАТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором кредиту №0310/01-8/74-004 від 16.01.2008. Так як представник позивача заперечував проти заміни сторони відповідача, 07.02.2018 протокольною ухвалою Шевченківським районним судом м. Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». В позовних вимогах позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №7855 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 року в загальному розмірі 53 034,30 доларів США. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем (далі - нотаріус Чуловський В.А.) було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 0310/0108/74-004 від 16.01.2008 в сумі 53 034,30 доларів США та суму сплати, що здійснена ПАТ «АЛЬФА-БАНК» за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 3 000,00 грн. За виконавчим написом відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню на тій підставі, що заборгованість за кредитним договором №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 на час вчинення виконавчого напису не була безспірною так як на момент вчинення виконавчого напису в провадженні суду перебував спір щодо визнання кредитного договору недійсним. Крім того, до позивача надходили вимоги про погашення заборгованості в кожній з яких вказано різні суми заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим в реєстрі за №7855 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 у загальному розмірі 53 034,30 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Водночас як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2017 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, відзив (заперечення) до суду не надходив. Представник третьої особи - Заводського відділу державної виконавчої служби м. Дзержинськ Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова група «Довіра та гарантія» представника в судове засідання не направило, хоча належним чином було повідомлено про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з'явився, представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 за яким позивач отримала кредит в розмірі 60 000,00 доларів США на строк з 16.01.2008 по 15.01.2018 року та зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом згідно з графіком погашення кредиту визначеного у додатку № 1 до кредитного договору № 0310/0108/74-004 від 16.01.2008. Договором про внесення змін і доповнень № 01 від 13.03.2009 до кредитного договору №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 сторонами внесено зміни до п. 3.1 Договору в частині позичкового рахунку та викладено графік погашення кредиту в новій редакції. Договором про внесення змін та доповнень № 02 від 25.11.2009 до кредитного договору №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 сторонами викладено кредитний договір у новій редакції та додано до нього Розділ 9 «Дострокове повернення кредиту». Додатковими угодами № 03 від 09.02.2010 та № 04 від 10.02.2011 до кредитного договору №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 сторонами викладено п. 1.3 Договору в новій редакції щодо зміни процентної ставки. Договором про внесення змін і доповнень № 05 від 02.09.2011 до кредитного договору №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 сторонами здійснено реструктуризацію заборгованості позивача за кредитом та змінено умови кредитування. Договором про внесення змін і доповнень № 06 від 27.10.2011 до кредитного договору №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 сторонами викладено п. 1.3. договору в новій редакції щодо процентної ставки та її зміни. Докази, які б підтверджували правомірність набуття відповідачем права вимоги за кредитним договором №0310/0108/74-004 від 16.01.2008 надані до суду не були. Але, оскільки вказана обставина визнається позивачем та не заперечується іншими учасниками справи, в силу статті 82 ЦПК України суд її не досліджував та визнав такою, яка не підлягає доказуванню. 30.03.2016 нотаріусом Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №7855 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» (право вимоги за яким відступлено ПАТ «Дельта-Банк») заборгованості за кредитним договором № 0310/0108/74-004 від 16.01.2008 за період з 10.05.2015 по 10.02.2016 в загальній сумі 53 034,30 доларів США. Вказана заборгованість складається із заборгованості за кредитом 46 868,36 доларів США та заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 165,94 доларів США. Постановою від 05.07.2016 року державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Дзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 51890690 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 30.03.2016. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи для вчинення виконавчого напису нотаріуса від 30.03.2016 відповідачем було надано нотаріусу Чуловському В.А. наступні документи: 1.заяву про вчинення виконавчого напису від 30.03.2016 б/н; 2.розрахунок заборгованості за кредитом у валюті договору за період з 16.01.2008 року по 10.02.2016 року; 3.виписку по особовим рахункам з 18.06.2012 по 10.02.2016; 4.вимогу про дострокове повернення кредиту вих. № 03704102 б/б від 19.01.2016; 5.реєстр № 56 рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 21.01.2016; 6.фіскальний чек від 21.01.2016; 7.список № 315 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Чернігові (ф.103); 8.перелік договорів кредиту за підписом ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ПАТ «Дельта-банк» (додаток до договору переуступки); 9.кредитний договір № 0310/0108/74-004 від 16.01.2008 разом із змінами та доповненнями до нього; 10.витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.03.2016; 11.довіреність № 000303/14 від 26.05.2014; 12.повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності) від 30.03.2016; 13.інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 30.03.2016; 14.копію паспорту та картки платника податків представника. Проте, вказані документи не можна вважати належними доказами щодо безспірності існування заборгованості та її розміру за кредитним договором № 0310/0108/64-004 від 16.01.2008. Так, надана відповідачем нотаріусу виписка по особовим рахункам з 18.06.2012 по 10.02.2016 (а.с. 87-142) містить дані про рух грошових коштів по рахунку позивача за період з 18.02.2012 по 10.02.2015, в той час як заборгованість за виконавчим написом стягувалась за період з 10.05.2015 по 10.02.2016. Також, ця виписка всупереч вимог пункту 2 Постанови КМУ №1172 та вимог 5.27 Державного стандарту "Державна уніфікована система документації" ДСТУ 4163:2003 не засвідчена у встановленому порядку (прошита та скріплена підписом та печаткою банку) і не містить даних щодо суми заборгованості та строків її погашення у період, за який стягується заборгованість (з 10.05.2015 по 10.02.2016). Також, наданий нотаріусу відповідачем розрахунок заборгованості за договором кредиту №0310/01-8/74-004 від 16.01.2008 містить загальну суму заборгованості по договору за період з 16.01.2008 по 10.02.2016 в розмірі 46 868, 36 доларів США (за кредитом) та 6 165,94 доларів США (по відсотках), в той час як виконавчий напис зроблено нотаріусом на такі ж самі суми, проте зазначивши період заборгованості з 10.05.2015 по 10.02.2016, що не відповідає дійсному періоду її виникнення за виконавчим написом. Розрахунок заборгованості за договором кредиту №0310/01-8/74-004 від 16.01.2008 та виписка по особовим рахункам з 18.06.2012 по 10.02.2016 також підтверджують те, що під час вчинення виконавчого напису № НАІ 309423 від 30.03.2016 нотаріусом було включено у заборгованість за період 10.05.2015 по 10.02.2016 заборгованість, яка виникла до 10.05.2015, а також заборгованість права на стягнення якої виникло у відповідача раніше трирічного строку з дати вчинення виконавчого напису. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в січні 2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою в якій зокрема просила визнати недійсним кредитний договір №03/0108/74-004 від 16.01.2008 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 05.02.2016 року було відкрито провадження за вказаним позовом (справа №761/4104/16-ц) та призначено судове засідання на 16.03.2016 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.08.2016 року позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду. Крім того, на підтвердження не згоди позивача із сумою заборгованості зазначеною у виконавчому написі представник позивача надав аудиторський висновок складений Аудиторською фірмою «Аудит-Дніпроконсульт» згідно з яким заборгованість за кредитом має становити 40 418,05 доларів США та за відсотками - 6 165,77 доларів США. Водночас, надані позивачем вимоги про досудове врегулювання спору від 13.04.2014 № 000350 та від 11.06.2014 № 000294, вимога про дострокове повернення кредиту від 23.09.2014 № 84970-102 б/б не стосуються періоду заборгованості, за який здійснюється стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 30.03.2016, оскільки вони фіксують суму заборгованості позивача за кредитним договором станом на 13.04.2014, 11.06.2014, 05.09.2014, в той час як за виконавчим написом стягувалась заборгованість за період з 10.05.2015 по 10.02.2016, а тому не приймаються судом до уваги. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved