Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

16.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] , складеному та посвідченому державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Завадською Л.М. 20.07.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-1977 громадянину України [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування вимог посилається на те, що 20.07.1988 року заявником було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] . Зміст договору викладено українською мовою, але в п. 7 графи «Підписи» прізвища, імена та по батькові продавця та покупця написано власноруч сторонами договору російською мовою. У п. 1 договору прізвища, імена та по батькові записано українською мовою. Так, прізвище заявника записано як « [PERSON] ». У паспорті його прізвище значиться як « [PERSON] ». Тобто, його прізвище « [PERSON] » не збігається із його прізвищем записаним у договорі купівлі-продажу, який є правовстановлюючим документом. На даний час, позивач не може зробити реєстрацію права власності на власний будинок, через невідповідність записаного його прізвища в правовстановлюючому документі (договір купівлі-продажу) та паспорті громадянина України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 19.04.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 20.04.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаною заявою та відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. 30.09.2021 року представниця заінтересованої особи Миколаївської міської ради - О.В. Горобченко надала суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. 04.10.2021 року заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі вимоги заяви підтримує. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив таке. Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого 20.07.1988 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4-1977, [PERSON] продав, а [PERSON] купив жилий будинок з прилежачими до нього господарськими та побутовими спорудженнями та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Вищезазначений договір було зареєстровано ММБТІ 12.02.2018 року за №1104. З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації значиться [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [NUMBER] від 07 лютого 1958 року зазначено, що " [PERSON] " народився [INFO] . 27.04.2010 року Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було видано паспорт серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] . З копії сторінок паспорту заявника вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні прізвища заявника [PERSON] в договорі купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] , від 20.07.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-1977, і така обставина перешкоджає йому в оформленні права власності на придбаний будинок, та іншого порядку та можливості встановити факт належності йому договору купівлі-продажу від 20.07.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-1977, у заявника не має. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості оформлення заявником права власності на власне житло, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved