overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

25.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 02 серпня 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсон, актовий запис № 277 від 02 серпня 2014 року. Від шлюбу мають доньку -[PERSON], [INFO] . Їхня сім»я проживала протягом року за адресою м.Херсон, в однокімнатній квартирі, що вони винаймали , оскільки власного житла не мали. Однак сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення на початку липня місяця 2015 року шлюбних відносин , ведення спільного господарства. Вони мають діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідач, під час сімейного життя, постійно ініцюював сварки, з метою нав»язати їй своє бачення проблемних питань інколи припускався до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускав фізичні образи, що виражалося в побитті. 05 липня 2015 року під час чергової сварки , вигнав її з квартири разом з дитиною, де вони проживали. Вважає що за таких обставин подальше сімейне життя не можливе та просить розірвати шлюб. Позивач надала до суду заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач надав до суду телефонограму, згідно якої просить слухати справу без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. Дані правовідносини є сімейними і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз»ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сімейні відносини між подружжям припинено, подружжя тривалий час разом не проживає, з липня 2015 року . Отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

25.02.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26.06.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 12. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з часу одруження в них були хороші сімейні відносини, які тривали до минулого року. Починаючи з весни 2018 року дружина почала регулярно спізнюватись з роботи, невідомо куди забирати дітей, через це виникали суперечки. Відповідно, їхні відносини зіпсувались. Згодом він дізнався, що дружина почала йому зраджувати в подружній вірності. З кінця весни-початку літа 2018 року їхні шлюбні відносини були припинені. З того часу сторони проживають окремо. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з ним, а також стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Позивач в судове засідання не прибув. Натомість його представник подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути без його та позивача участі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлений позов визнали. Не заперечували відносно розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач просила змінити їй прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Суд, заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони спільно не проживають, не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] необхідно залишити проживати з матір`ю - [PERSON] , оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дітей. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу [PERSON] слід змінити на дошлюбне прізвище "[PERSON]". З відповідача слід стягнути судові витрати по справі в користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

25.03.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що в період з 01.11.2007 по 01.10.2009 роки ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS]. В період з 01.01.2007 року по 01.10.2009 рік відповідач ухилився від оплати за поставлену теплову енергію та підігрів води. У зв'язку з чим у відповідача утворилася заборгованість в сумі 1377,98 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена. Заявою від 28.07.2014 року представник ТОВ "Краматорськтеплоенерго" Коваль С.Є. уточнив ім'я боржника «[PERSON]», замість помилково вказаного «[PERSON]», просить стягнути на користь позивача заборгованість за поставлену теплову енергію та підігрів води. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн.60коп. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], є власником цієї квартири. Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідача, заборгованість за період з 01.11.2007 року по 01.10.2009 року перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» складає 1377грн. 98коп. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.264 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 2 вказаної статті позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, у прийняті якої було відмовлено. Таким чином, позовна давність переривається зверненням позивача до суду у лютому 2014 року з заявою про видачу судового наказу Згідно із частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску строку, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

25.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 27.09.2008 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Громіською сільською радою, про що зроблено актовий запис № 9, свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER]. [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов"язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактично шлюбні відносини припинилися з грудня 2014 року. З цього ж часу вони не ведуть спільно господарство так як відповідач виїхав до села Громівка. Просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, додала що раніше 4 рази припиняли подружнє життя, проти надання строку на примирення категорично відмовилися обоє з подружжя Відповідач в судовому засіданні позов визнав, добровільно утримує дитину, спору з приводу його виховання не має. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України, роз"ясненями Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя", ст.51 Конституції України, відповідно до яких сім'я охороняється державою. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя не можливе. Сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, адже подружжя тривали час разом не проживає, отже, слід розірвати шлюб. На підставі зазначеного, ст.105 ч.3,110 ч.1,112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

25.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 27 листопада 2009 року, посилаючись на те, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Припинили шлюбно - сімейні відносини з квітня 2011 року, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення між ними неможливе. Від сумісного проживання мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме с матір'ю - [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] Суд,дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 27 листопада 2009 року [PERSON] 1987 року народження та [PERSON] 1991 року народження, зареєстрували шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження їх син [PERSON] народився [INFO], у графах "батько" записаний [PERSON], "мати" - [PERSON]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З квітня 2011 року припинені шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, сім*я існує формально, примирення між ними не можливе. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, сім*я фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

25.04.2017 позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 33 по вул. Куйбишева в м. Бердичеві. У вказаному будинку був зареєстрований її син [PERSON] [INFO], який за вказаною адресою не проживає. Оскільки відповідач в добровільному порядку з реєстрації не знімається, вона не може реалізувати свої права, щодо розпорядження, володіння та користування належним їй майном, а тому вона змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-подажу позивачка є власником будинку № 33 по вул. Куйбишева, в м. Бердичеві. (а.с. 12, 13). За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 15, 16). Згідно акту від 11.12.2017 року, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає там тривалий час. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач відсутній без поважних причин понад один рік у вищевказаному будинку, і між ним і позивачкою не встановлено домовленності щодо користування спірним житлом, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

25.04.2019\~головний лікар\~Хмельницької обласної\~психіатричної лікарні\~№3\~(далі\~-\~ХОПЛ №3)\~[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~заявою про\~госпіталізацію до\~психіатричного закладу\~в примусовому\~порядку [PERSON],\~посилаючись на\~те,\~що останній\~був оглянутий\~комісією лікарів-психіатрів\~ХОПЛ №3,\~яка підтвердила\~обґрунтованість рішення\~про необхідність\~госпіталізації хворого\~та його\~лікування в\~умовах стаціонару.\~Під час\~обстеження [PERSON]\~не зміг\~надати усвідомленої\~згоди на\~госпіталізацію,\~є недієздатним,\~але оскільки\~він страждає\~тяжкий психічний\~розлад та\~є неспроможним самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, хворого необхідно госпіталізувати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Просить примусово госпіталізувати хворого на термін до 3 місяців. [PERSON], оскільки є недієздатним в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав подану заяви про госпіталізацію хворого. Представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить направити підопічного на лікування.. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, представника хворого, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №3 оглянула [PERSON] та дійшла до висновку про необхідність його госпіталізації, оскільки встановлено, що останній має важкий психічний та соматичний стан, внаслідок чого не здатний забезпечувати свої життєві потреби на належному рівні потребує інтенсивних лікувальних заходів, оскільки без їх застосування стан його здоровя може суттєво погіршитись. Наведені обставини підтверджуються висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №3 від 25.04.2019 №248 згідно якого [PERSON] страждає помірною розумовою відсталістю з вираженими емоційно вольовими та поведінковими розладами, від підтримуючого лікування відмовляється, соціально дезадапотваний, а, отже, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Відповідно до ст.\~14\~Закону України\~"Про\~психіатричну допомогу" особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~психіатричного закладу\~без її\~усвідомленої згоди\~або без\~згоди її\~законного представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ №3 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.\~14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

25.05.2016 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання синів [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожного , мотивуючи позов тим,що шлюб з відповідачем розірвано, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач належної матеріальної допомоги дітям не надає. Він не має постійного доходу. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю, та пояснила суду,що відповідач являється батьком її синів [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між ними розірваний. Сини проживають з нею та знаходяться на її утриманні.Відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, постійної роботи немає, у нього нестабільні заробітки, а тому вона просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожного сина. Належно повідомлений відповідач у судове засідання двічі не з"явився. Не повідомив суд про причини неявки, Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що позов підлягає до задоволення повністю. З відповідача в користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на кожного сина по слідуючим підставам. Як вбачається зі свідоцтв про народження (а.с.5,6) відповідач являється батьком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснення позивачки у суді вбачається, що сини [PERSON] та [PERSON] проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей.Відповідач не має постійного доходу.Аліменти нікому не платить , а тому відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою позивачки визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів у 500 гривень щомісячно на кожну дитину, суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, матеріальне становище позивачки , а також те, що відповідач, крім синів [PERSON] та [PERSON], на даний час не має інших дітей, не платить нікому аліменти,працездатний. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про аліменти, а тому судовий збір відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

25.05.2016року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 31.03.2011року ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13500,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За станом на 30.04.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 55988,48грн., яка складається з наступного: - 13498,07грн.- заборгованість за кредитом; - 39248,10грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 100грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. - штраф ( фіксована частина); - 2642,31грн. - штраф ( процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 55988,48грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 31.03.2011року ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13500,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.04.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 55988,48грн., яка складається з наступного: - 13498,07грн.- заборгованість за кредитом; - 39248,10грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 100грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. - штраф ( фіксована частина); - 2642,31грн. - штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 55988,48грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved