Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

25 березня 2015 року прокурор Жидачівського району в інтересах держави в особі Жидачівської районної ради звернувся в суд з позовом про стягнення коштів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Жидачівського районного суду від 24 лютого 2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з випробуванням з іспитовим строком один рік. Згідно вироку [PERSON] 19.12.2014 року близько 19 год., знаходячись в приміщенні власного будинку по вул. Коновальця,3 в с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, зґвалтував потерпілу [PERSON], при цьому потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров»я, з приводу яких перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Жидачівської центральної районної лікарні з 19.12.2014 по 30.12.2014 року. Вартість лікування [PERSON] становить 3 113.61 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні прокурор Бугара Д.Р. позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року; термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу. Згідно з п.2 Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року "Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до вироку Жидачівського районного суду від 24 лютого 2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з випробуванням з іспитовим строком один рік. В кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування коштів, витрачених Жидачівською центральною районною лікарнею, на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення не заявлявся. Із довідки Жидачівської центральної районної лікарні слідує, що витрати бюджетних коштів на лікування [PERSON] склали 3113.61 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved