Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

15.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ФОП [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20\~000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що 23.07.2014 року між сторонами був укладений договір про надання послуг № 103 на проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS]. Позивач сплатила аванс у розмірі 2000 дол. США, а в подальшому ще 2000 дол. США та 8100,00 грн. Однак, відповідачем не виконано умови договору належним чином. У звязку із чим, позивач направляла відповідачу письмову претензію. Так як відповідачем у добровільному порядку не повернуті позивачу кошти, [PERSON] змушена звернутися до суду. 24.11.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси залишено без розгляду позову [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.03.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково та скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року, справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті позовних вимог. 29.03.2017 року ухвалою суду справу прийнято до провадження. До судового засідання позивач [PERSON] повторно не з'явилася, повідомлялася, про що свідчать повернуті на адресу суду рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 75, 82/ та особиста розписка представника позивача адвоката [PERSON] від 26.04.2017 року про сповіщення на судове засідання, призначене на 31.05.2017 року. У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, суд зазначає, що позивачем неналежно та її представником здійснюються їхні процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, що виражається у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви. Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. При прийнятті рішення, суд приймає до уваги роз'яснення, що містяться в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 09.03.2017 року. В якій зазначено, «що відповідно до ст. 172 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання, незалежно від причин, позивача або відповідача, яким повідомлено у встановленому законом порядку про час і місце судового засідання, суд розглядає справу за наявності у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін.» /а.с. 70/. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надала копію договору № 103 від 23.07.2014 року, який укладений між [PERSON] та головним інженером [PERSON] За умовами договору виконавець зобовязується надати ряд послуг з проведення ремонту у строк з 04.08.2014 року по 01.09.2014 року. Вартість послуг становить 4000 дол. США та вартість транспортних послуг і вивезення сміття становить 4000,00 грн. Договір посвідчений печаткою відповідача ФОП [PERSON] /а.с. 5-6/. Матеріали справи містять аркуш, наданий позивачем у копії, з написом: «23.07.2014 року отримав аванс 2000 дол. США». Напис не містить підпису та вказівки на те, хто передав та отримав кошти/а.с. 7/. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що саме у звязку із проведенням неякісного ремонту за договором № 103 від 23.07.2014 року, їй завдана матеріальна та моральна шкода. Позивач зазначає, що нею на адресу відповідача була направлена письмова претензія, що підтверджується копією листа від 25.07.2015 року. Проте суду не надано доказів відправки вказаної претензії та її отримання відповідачем. Суд звертає увагу, що з копії договору № 103 від 23.07.2014 року, слідує, що договір укладений між [PERSON] та головним інженером [PERSON] Проте позов предявлений до ФОП [PERSON] У позовній заяві відсутні посилання на правові норми обґрунтування предявлення вимог саме до ФОП [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У ході розгляду справи судом розяснювалося представнику позивача обовязок довести обставини, які підтверджують їх вимоги та право заявити клопотання про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи з метою встановлення причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та завданою, на думку позивача, шкодою. Однак, у ході розгляду справи стороною позивача не надано ані оригіналів документів, в тому числі договору № 103 від 23.07.2014 року, ані клопотання про проведення експертизи із викладенням запитань перед експертом. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні 26.04.2017 року не міг надати суду жодних пояснень щодо обставин справи, а також доказів на підтвердження позовних вимог. На підтвердження помножень представляти інтереси позивача адвокат надав до матеріалів справи ордер № 196252 від 08.02.2017 року та договір про надання правової допомоги від 08.02.2017 року /а.с. 59-64/. З вказаного часу до часу судового засідання 26.04.2017 року адвокат з матеріалами справи не знайомився, жодних доказів та клопотань не надавав. У звязку із необхідністю ознайомитися із матеріалами справи та підготовкою до судового засідання адвокат просив відкласти судове засідання на іншу дату. В подальшому до судового засідання повторно не зявлявся, за телефоном 07.08.2017 року повідомив, що за сімейними обставинами зявитися до судового засідання не може. Матеріали справи не містять заяви сторони позивача про ознайомлення, у звязку із чим, суд зазначає, що стороною позивача неналежно здійснюються процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, в результаті чого стороною безпідставно затягується розгляд справи. Проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди необґрунтовані та належним чином не доведені. Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440(1) ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 р. "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. не підлягають задоволенню. Вказані обставини, а саме відсутність належних та допустимих доказів у справі, свідчить про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON] У звязку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed