Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилися син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач покинув сім'ю, не цікавиться дітьми, жодним чином не допомагає у їх вихованні, не спілкується з ними та не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Тячівським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грв. щомісячно, але за 22 місяці він жодного разу не сплатив аліменти і в результаті допустив заборгованість у сумі 11000 грв.. У зв'язку з ухиленням відповідача від своїх батьківських обов'язків понад шість місяців, вона звернулася до органу опіки та піклування Тячівської РДА про позбавлення його батьківських прав. 17.10.2016 р. органом опіки та піклування було надано висновок про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав суду нотаріально посвідчену заяву в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO]. Просить розглядати справу у його відсутності. Представник органу опіки та піклування в особі Тячівської РДА позовні вимоги підтримала. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що у свідоцтвах про народження [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Довідкою Грушівської сільської ради № 1746 від 05.09.2016 р. та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 05.09.2016 р. стверджується, що [PERSON] проживає у будинку матері та веде догляд за неповнолітніми дітьми, зокрема, [PERSON] 2014 р.н. та [PERSON] 2015 р.н. В будинку матеріально-побутове становище задовільне. Відповідно до характеристики Грушівської сільської ради позивачка по місцю проживання характеризуються з позитивної сторони, з односельчанами у хороших відносинах та до кримінальної відповідальності чи за вчинення адміністративних правопорушень не притягалася. Згідно висновку Тячівської районної державної адміністрації в Закарпатській області № 338 від 17.10.2016 р. органом опіки та піклування було надано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON], мешк. [ADDRESS], відносно малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], і [PERSON] [INFO] Батько дітей на засіданні комісії не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Станом на 26.08.2016 р. у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 11000 грв. що стверджується розрахунком заборгованості № 03-28/11839 від 26.08.2016 р. За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та інтересам інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 551.2 грв. За таких обставин,

Outcome: approved