Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] яка діє особисто та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотивуючи тим, що 18 січня 2014 року, приблизно о 12 годині в м.Добропіллі [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-2106 держ. № [NUMBER], на закругленні дороги, не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу де зіткнувся з їхнім автомобілем ВАЗ-2106 держ.[NUMBER]. Від зіткнення їх автомобіль зазнав значних технічних ушкоджень, а [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження які потягли за собою короткочасний розлад здоров»я. Постановою Добропільського міськрайонного суду від 8 квітня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Діями відповідача їм завдано не тільки матеріальну, а і моральну шкоду яка полягає в тому що вони залишилися без автомобіля, який необхідний їм для вільного пересування. Під час зіткнення вони були дуже налякані і їх постійно переслідує страх знову стати жертвою порушень правил дорожнього руху з боку інших учасників дорожнього руху. [PERSON] були завдані тілесні ушкодження, вона довгий час лікувалася, змушена була звільнитися з роботи, на обличчі залишилися шрами, які вже ніколи не пропадуть. Все це позбавило їх можливості реалізації своїх звичок та бажань, що постійно викликають моральні страждання. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час ожеледиці, зіткнення вчинив ненавмисно, готовий відшкодувати позивачам моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Вислухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Син позивачів [PERSON] народився [INFO] року. В судовому засіданні його інтереси представляє його мати [PERSON] Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Добропільського міськрайонного суду від 8 квітня 2014 року [PERSON] визнано винним та на нього накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Безумовну позивачам було завдано моральну шкоду яка полягає в тому, що вони після дорожньо-транспортної пригоди зазнали моральних переживань, їх автомобіль було пошкоджено, але відсутні докази про розмір завданої матеріальної шкоди, позивачці [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження які потягли за собою короткочасний розлад здоров»я внаслідок чого вона деякий час лікувалася на стаціонарі і амбулаторно, що позбавило її домашнього затишку. Але позивачкою [PERSON] не надано доказів в підтвердження того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона була вимушена звільнитися з роботи, то б то чи є причинний зв'язок з отриманими тілесними ушкодженнями і подальшою неможливістю виконувати свої трудові обов'язки, відсутній медичний висновок про непоправне знівечення обличчя, на яке посилається позивачка. Посилання позивачів на те, що після дорожньо-транспортної пригоди їх постійно переслідує страх знову стати жертвою зіткнення, як підставу для повного задоволення позову суд не може прийняти до уваги, оскільки відсутні об'єктивні дані підтверджуючи цю обставину. В судовому засіданні позивачі не змогли пояснити з яких міркувань вони виходили та чим керувалися встановлюючи розмір моральної шкоди. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий, який був ними сплачений при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial