Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім неї у квартирі зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , правнук - [PERSON] , [INFO] , правнучка - [PERSON] , [INFO] , про що свідчать записи у будинковій книзі. З 2003 року відповідач у будинку не проживає, оскільки виїхала на постійне місце проживання в Італію. Не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання впливає на призначення субсидії та створює інші перешкоди, не пов`язані з позбавленням права володіння. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є сусідкою позивача та їй достовірно відомо, що відповідач не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] значний період часу, оскільки проживає за кордоном в Італії. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2019 року. Як вбачається з копії будинкової книги, у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , правнук - [PERSON] , [INFO] , правнучка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Позивач стверджує, [PERSON] не проживає у вказаному будинку тривалий період часу, більше одного року, не користується житловим приміщенням. Не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання впливає на призначення субсидії та створює інші перешкоди, пов`язані з утриманням житла. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положеннями статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно цієї ж статті, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Статтею 7 3акону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказано, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 41, 129 Конституції України, статей 29, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved