Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про поділ спадкового майна в натурі між власниками, в якому просила суд: поділити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] між співвласниками і виділити їй в натурі у власність таку його частку: санвузол 1-2 площею 5,5 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 16,7 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 9,9 кв.м та 1/2 частину сараю та огорожі. Стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати по справі. В обгрунтування позову, позивач вказала, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їхніх батьків: [PERSON] та [PERSON] їм - [PERSON] та [PERSON] , - як спадкоємцям першої черги, на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . Вона, [PERSON] , є власником 1/2 частки вказаного спадкового майна Згідно технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 16.09.2019 року КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок позначений літерою «А» розташований по [ADDRESS] побудований в 1966 році загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 42,1 кв.м, згідно плану будинку складається з: 1-1. коридор площею 9,3 кв.м; 1-2. санвузол площею 5,5 кв.м; 1-3. житлова кімната площею 16,7 кв.м; 1-4. житлова кімната площею 9,9 кв.м; 1-5. житлова кімната площею 15,5 кв.м; І - веранда площею 3,9 кв.м; ІІ - веранда площею 3,8 кв.м; та відповідно до експлікації приміщень будинку: веранда з літерою а1 площею 9,5 кв.м, ганок з літерою а4 площею 4,0 кв.м, сарай з літерою «Б» площею 53 кв.м, убиральня з літерою «В» площею 1,3 кв.м, погріб з літерою «Д» площею 9,1 кв.м. Позивач пропонувала відповідачу поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] по наступному варіанту: виділити співвласнику 1 у власність частку нерухомого майна, а саме: санвузол 1-2 площею 5,5 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 16,7 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 9,9 кв.м та 1/2 частину сараю та огорожі; виділити співвласнику 2 у власність частку нерухомого майна, а саме: веранду II площею 3,8 кв.м, веранду І площею 3,9 кв.м, коридор 1-1 площею 9,3 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 15,5 кв.м та 1/2 частину сараю та огорожі. Також вказала, що вона має бажання розглянути інші варіанти розподілу будинку в натурі для укладання мирової угоди. Після її усних звернень та письмової пропозиції до відповідача, вона не отримала згоди на поділ спадкового майна в натурі, а тому вирішила звернутися до суду за вирішенням даного питання. Ухвалою суду від 02.11.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.01.2021 р., яке відкладено на 11.03.2021 р. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 11.03.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 27.04.2021 р. У судовому засіданні 27.04.2021 року позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також позивач та її представник вказали, що для визначення варіантів поділу будинку спеціалістів не запрошували, на даний час вони згодні на укладення мирової угоди, бажають вирішити питання про поділ будинку без проведення експертиз, будинком повністю користується відповідачка. Позивачка витрат по будинку не несе. У судовому засіданні 27.04.2021 року відповідач та її представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечили, вказали, що мирову угоду бажають укласти тільки на умовах відповідачки. Заслухавши сторін, їх представників, дослі дивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право спадщину за законом (а.с. 11-12), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 13-14) житловий будинок по [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить позивачці [PERSON] розмір частки 1/3 та 1/6, а також відповідачці [PERSON] розмір частки 1/3 та 1/6. 20.11.2019 р. позивачка [PERSON] зверталася до відповідачки [PERSON] із пропозицією щодо поділу вказаного вище житлового будинку в натурі (а.с. 15-16), проте пропозиція залишена без задоволення. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 16.09.2019 р. КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 17-21) та довідки про показники об`єкта нерухомого майна №м-1192 від 16.09.2019 р. (а.с. 23), до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: житловий будинок позначений літерою «А» побудований в 1966 році загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 42,1 кв.м, згідно плану будинку складається з: 1-1. коридор площею 9,3 кв.м; 1-2. санвузол площею 5,5 кв.м; 1-3. житлова кімната площею 16,7 кв.м; 1-4. житлова кімната площею 9,9 кв.м; 1-5. житлова кімната площею 15,5 кв.м; І - веранда площею 3,9 кв.м; ІІ - веранда площею 3,8 кв.м; та відповідно до експлікації приміщень будинку: веранда з літерою а1, ганок з літерою а4, сарай з літерою «Б», убиральня з літерою «В», погріб з літерою «Д», ворота з хвірткою - №1, огорожа - №2, яма вигрібна - №6. Докази набуття, у передбаченому законом порядку, права власності на земельну ділянку на якій знаходиться спірне домоволодіння в матеріалах справи відсутні. До початку розгляду справи по суті клопотання про призначення у даній справі експертизи не заявлялося. Будь-яких інших доказів на підтвердження обгрунтувань своїх позовних вимог, позивачем не подано. В ході розгляду справи з метою врегулювання даного спору сторонами укладення мирової угоди не досягнуто, а тому без висновку експерта поділ спірного житлового будинку неможливий. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється. Так, главою 87 ЦК України врегульовано питання щодо здійснення права на спадкування, а главою 89 ЦК України врегульовано питання щодо оформлення права на спадщину. З налізу даних норм закону вбачається, що законодавцем передбачено, що право на спадкування та реалізація такого права особою не свідчить про те, що спадщина оформлена в установленому законом порядку, а тому за відсутності такого оформлення (отримання Свідоцтва про право на спадщину) не виникає і саме право власності, оскільки, відповідно до ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі Свідоцтва про право на спадщину. Пунктом шість постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5 роз`яснено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх обгрунтувань та заперечень, беручи до уваги те, що до початку розгляду справи по суті клопотання про призначення у даній справі експертизи не заявлялося, а суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих сторонами доказів, тому приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed