Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON]\~звернулася до\~Вишгородського районного\~суду із\~позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час подружнього життя ними було придбано квартиру № 69 жилою площею 12,3 кв.м, загальною площею 24, 4 кв.м в м. Вишгороді, по вул. Симоненка, 1-а Київської області та автомобіль. Зазначила, що все майно зареєстроване на відповідача. В даний час між сторонами погіршилися стосунки, відповідач відмовляється визнати за позивачем право власності на Ѕ частину придбаного майна. У звязку із чим звернулася до суду та просила припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру № 69 жилою площею 12,3 кв.м, загальною площею 24, 4 кв.м в м. Вишгороді, по вул. Симоненка, 1-а Київської області та автомобіль марки Daewoo FSO; визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири та автомобіля, іншу Ѕ частину майна залишити у власності відповідача. В подальшому збільшивши позовні вимоги позивач просила припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру № 69 жилою площею 12,3 кв.м, загальною площею 24, 4 кв.м в м. Вишгороді, по вул. Симоненка, 1-а Київської області та автомобіль марки Daewoo FSO; визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири та автомобіля, визнати за відповідачем право власності на Ѕ частину квартири та автомобіля. Представник позивача у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, збільшені позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що збільшені позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні з постановленням рішення без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 липня 1998 року зареєстрований Виконкомом Вороненської сільської ради Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 6 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 245328 (а.с. 15). 18\~червня 2003\~року між\~Територіальною громадою\~м.\~Вишгорода в\~особі Вишгородського\~міського голови\~[PERSON]\~та [PERSON]\~було укладено\~договір купівлі\~ продажу\~квартири,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Вишгородського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2995, згідно якого [PERSON] придбав однокімнатну квартиру, жилою площею 12,3 кв.м., загальною площею 24,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником квартири № 69 за адресою: м. Вишгород, вул. Василя Симоненка, 1-А Київської області є [PERSON] (а.с. 22). 12\~травня 2008\~року між\~Акціонерним товариством\~«Українська автомобільна\~корпорація» в\~особі начальника\~відділу продажу\~автомобілів АТ «Українська автомобільна корпорація» «Філіал «Петрівка Авто» [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу автомобіля № 008206, згідно якого [PERSON] придбав автомобіль модель: TF69Y марки Daewoo FSO (а.с. 16-18). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зазначений автомобіль зареєстрований за [PERSON] (а.с. 23). Судом встановлено, що зазначене майно придбане ними за час перебування в шлюбі. Відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Питання особистої приватної власності подружжя та право спільної сумісної власності подружжя врегульовано статтями розділів 7-8 СК України. Позиція позивача ґрунтується на гіпотезах та диспозиціях, викладених у статтях 60-71СК України. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку судмає виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення збільшених позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved