Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому вказала, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивач зазначила, що мати дитини - [PERSON], померла. Шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано під час відбування відповідачем покарання у місцях позбавлення волі. Позивач зазначила, що її, як бабусю неповнолітнього [PERSON], призначено опікуном. Відповідач вихованням сина не займається, не бере участі у вихованні дитини, аліменти на утримання сина не сплачує, дитина перебуває на утриманні бабусі. Зазначені обставини позивач оцінює як ухилення від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, в якій просила позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування Стиртівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 33). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що просить справу слухати за його відсутності, зазначив, що позов визнає (а. с. 32). За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON], померла [INFO] (а. с. 6). Відповідач та мати малолітнього [PERSON] - [PERSON], перебували у шлюбі з 15.10.1996, який розірвано 12.05.2014 (а. с. 9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.10.2015 (а. с. 7) малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.10.2015 (а. с. 8) позивача призначено опікуном малолітнього [PERSON] Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.10.2009 [PERSON] засуджено до позбавлення волі на строк 8 років (а. с. 11). Відповідно до постанови ВДВС Черняхівського РУЮ від 11.04.2012 (а. с. 10) виконавче провадження за виконавчим листом № 2-4289 від 06.11.2006 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] закінчено у зв'язку з відбуванням [PERSON] покарання в Краснолучанській ВК № 19 Луганської області. Вказані обставини відповідачем не оспорюються та з огляду на визнання ним позову - визнаються. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своє сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан. Згідно ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. п. 2, 6 ч. 2 ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та якщо вони засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено факт відмови відповідача від виконання свої батьківських обов'язків, який підтверджується добровільною заявою відповідача (а. с. 32). Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки визнає встановленим, що відповідач не займається вихованням дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON] Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved