Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

17 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з заявою, в якій просить суд встановити факт народження його сина: [PERSON], [INFO], у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, від матері [PERSON], та від батька - [PERSON]. Заяву обґрунтовує тим, що він є батьком [PERSON], який народився 05.05.2018 року, у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про народження у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації народження. Заявник також зазначає, що встановлення факту народження необхідно йому для отримання свідоцтва про народження дитини. Заявник в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити заявлені вимоги. Представник Харківського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання також не зявився про день час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. За таких обставин, на підставі\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 22 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-АС №011124., яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі. (а.с. 7) 05 травня 2018 року в м. Севастополь у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Севастополь, Автономної Республіки Крим визнано тимчасово окупованою територією. З приводу факту народження окупаційними органами було видано так зване «Медичне свідоцтво про народження серія 67 №172224 від 05.05.2018 року, видане Державною бюджетною установою охорони здоров'я Севастополя Російської Федерації - "Центр охорони здоров'я матері і дитини", Пологовий будинок №2», яке не може сприйматися державними органами України, як належне та допустиме. (а.с. 4) Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 05.05.2018 року [PERSON] було відмовлено. (а.с.3) Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.. Факт народження дитини вбачається зі змісту так званого «Медичного свідоцтва про народження серія 67 № 172224 від 05.05.2018 року, видане Державною бюджетною установою охорони здоров'я Севастополя Російської Федерації - "Центр охорони здоров'я матері і дитини", Пологовий будинок №2», де зазначено, що [PERSON], 05.05.2018 року о 06 год. 20 хв., в пологовому будинку м. Севастополь, народила хлопчика, вагою 4 300 грамів. (а.с.4) Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Виходячи із вищевикладеного, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, оскільки заявник не має можливості надати до відділу ДРАЦС документи, передбачені законодавством України, які необхідні йому для отримання свідоцтва про народження, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON], необхідно встановити факт народження його сина, народженого 05.05.2018 року у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved