Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові позивачі зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 вересня 2001 року, виданого Улянівською сільською радою Братського району Миколаївської області на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] та [PERSON] є власниками приватної спільної сумісної власності житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями по вул.. Симоненка, 2 в с. Соколівка Братського району Миколаївської області. 01 липня 2015 року [PERSON], після смерті чоловіка [PERSON], продала свою частку житлового будинку [PERSON], однак, при оформленні договору купівлі-продажу будинку виявилося, що в житловому будинку не виділенні частки у майні подружжя, тому нотаріусом було відмовлено у оформленні угоди. На підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, або існують інші причини, та не залежать від волі сторін, що має місце в даній справі. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №747271, [PERSON] власник земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована по вул.. Симоненка в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, кадастровий номер : 4821484803:03:007:0109, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №745992, [PERSON], власник земельної ділянки, площею 0,1021 га, що розташована по вул.. Симоненка в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, кадастровий номер : 4821484803:03:007:0110, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Також, [PERSON] власником є і житлового будинку, розташованого по вул.. Симоненка, 13 в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, однак оригінал правовстановлюючого документа втрачено. Довідкою Улянівської сільської ради підтверджено, що дійсно [PERSON] мав право власності на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №019381, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,36 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER]. 18 травня 2015 року в с.Соколівка Братського району Миколаївської області, помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №219578. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно. [PERSON], згідно свідоцтва про одруження серії ЯУ №695518 від 01. 12.1964 р. є дружиною [PERSON], а [PERSON] є його онуком. Звернувшись до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, з'ясувалось, що позивачка та її онук, позивач [PERSON] не мають можливості оформити спадкове майно, в зв'язку з тим, що з невідомих причин втрачено свідоцтво про право власності на житловий будинок. Отримати ж свідоцтво на ім'я померлої особи неможливо. Відповідно п.4 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів і або постійного користування на земельну ділянку. Об'єкт спадкування - житловий будинок та земельні ділянки, має майновий характер, а тому приймаючи спадщину, позивачі приймають права і обов'язки спадкодавця, оскільки відповідачі не бажають приймати спадщину після смерті свого батька. До початку судового засідання позивачі звернулися із заявою, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному об'ємі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, в якій визнали позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 вересня 2001 року, виданого Улянівською сільською радою Братського району Миколаївської області на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] та [PERSON] є власниками приватної спільної сумісної власності житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями по вул.. Симоненка, 2 в с. Соколівка Братського району Миколаївської області. 01 липня 2015 року [PERSON], після смерті чоловіка [PERSON], продала свою частку житлового будинку [PERSON], однак, при оформленні договору купівлі-продажу будинку виявилося, що в житловому будинку не виділенні частки у майні подружжя, тому нотаріусом було відмовлено у оформленні угоди. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №747271, [PERSON] власник земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована по вул.. Симоненка в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, кадастровий номер : 4821484803:03:007:0109, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №745992, [PERSON], власник земельної ділянки, площею 0,1021 га, що розташована по вул.. Симоненка в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, кадастровий номер : 4821484803:03:007:0110, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Також, [PERSON] власником є і житлового будинку, розташованого по вул.. Симоненка, 13 в с. Соколівка Братського району Миколаївської області, однак оригінал правовстановлюючого документа втрачено. Довідкою Улянівської сільської ради підтверджено, що дійсно [PERSON] мав право власності на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №019381, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,36 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Братського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER]. 18 травня 2015 року в с.Соколівка Братського району Миколаївської області, помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №219578. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно. [PERSON], згідно свідоцтва про одруження серії ЯУ №695518 від 01. 12.1964 р. є дружиною [PERSON], а [PERSON] є його онуком. Звернувшись до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, з'ясувалось, що позивачка не має можливості оформити спадкове майно, в зв'язку з тим, що з невідомих причин втрачено свідоцтво про право власності на житловий будинок. Отримати ж свідоцтво на ім'я померлої особи неможливо. Відповідно п.4 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів і або постійного користування на земельну ділянку. Об'єкт спадкування - житловий будинок та земельні ділянки, має майновий характер, а тому приймаючи спадщину, позивачі приймають права і обов'язки спадкодавця, оскільки відповідачі не бажають приймати спадщину після смерті свого батька. Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно положень ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про власність», громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування. На підставі п. 23 вищевказаної Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачами.

Outcome: approved