Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічний позов, яким просять визнати за кожною з них право власності по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, мотивуючи тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору [PERSON] [INFO], який помер [INFO], як голові господарства, [PERSON], яка померла [INFO], та позивачу належало по 1/3 частині будинковолодіння, розташованого за адресою [ADDRESS], суспільна група господарства відносилась до «колгоспного двору», в якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані вищевказані особи, а отжеправо власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не-втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. [PERSON] фактично проживав у спірному будинковолодінні з 1985 року, та разом із [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, а тому він набув права спільної часткової власності у колгоспному дворі. [PERSON] [INFO], та її дочка [PERSON] [INFO], хоча і були зареєстровані в даному господарстві, але фактично ніколи не проживали і не проживають по даний час. Окрім того, [PERSON] була зареєстрована у спірному будинковолодінні тільки у 1989 році, а колгоспні двори припинили своє існування 01.07.1990 року, а тому вона не могла набути частки у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина, яка складалася із належної їй 1/3 частини спірного будинковолодіння, спадкоємцем першої черги за законом належного їй майна став її чоловік, [PERSON], який на час смерті спадкодавиці постійно проживав з нею, і подав до Першої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] став власником 2/3 частин спірного будинковолодіння. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із належних йому 2/3 частин спірного будинковолодіння. Після його смерті спадкоємцем за заповітом, посвідченим 12.09.2009 року секретарем виконкому Рудниківської сільської ради, став [PERSON]. В шестимісячний строк він подав до Першої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину.Отже [PERSON] став власником цілого будинковолодіння. Однак у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності видане на [PERSON] як голову колгоспного двору, частка[PERSON] не виділена, а також він не може оформити спадщину, а тому просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні свої виоги підтримували, мотивуючи тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору, [PERSON], як голові двору, який помер [INFO]., [PERSON], як члену двору, що померла [INFO] та [PERSON] і [PERSON] належало по 1/4 частині будинковолодіння, за адресою [ADDRESS], оскільки останні та померлі були зареєстровані та проживали разом в даному будинковолодінні, станом на 15. 04.1991 року і даний двір відносився до суспільної групи - «колгоспний двір», таким чином вони набули права спільної часткової власності у колгоспному дворі.Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли, а [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлих, і тому їм належить по 1/2 частині будинковолодіння та господарських споруд. Також [PERSON] та [PERSON] вказують, що [PERSON], ніколи не був зареєстрованим і тим більше станом на 15.04.1991 року не проживав в даному господарстві і ніколи не був членом даного колгоспного двору, а тому він не може претендувати на частку в даному господарстві, а тому [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити в його позові, а право власності на житловий будинок з відповідною частиноюгосподарських будівель по [ADDRESS]визнати за [PERSON] та [PERSON]по 1/2 частині. Також [PERSON] і [PERSON] просять суд визнати заповіт [PERSON], яким він усе своє майно заповів [PERSON] недійсним, оскільки вважають, що заповіт не відповідає чинному законодавству, складання даного заповіту не відповідає внутрішній волі [PERSON], оскількивін ще при житті зазначав, що все майно, яке йому належало і де 6 воно не було та з чого би воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме і на що він за законом має право, він хотів залишити[PERSON] і [PERSON], також вони вказують, що підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця. [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали у повному обсязі, просили цей позов задоволити, та вказали, що заперечують проти зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] і просять у зустрічному позові відмовити. Суд заслухавши сторін і свдіків та дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позов [PERSON] слід задоволити, а у зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. До такого висновку суд приходить по слідуючих міркуваннях: - із показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в колгоспному дворі по [ADDRESS]не проживали, а [PERSON] фактично проживав у спірному будинковолодінні з 1985 року, та разом із [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство; - із показів [PERSON] та свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слідує, що [PERSON] фактично проживав у спірному будинковолодінні з 1985 року, та разом із [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, а отже набув право власності на 1/3 частини колгоспного двору, а після смерті [PERSON], згідно заповіту успадкував і належні останньому 2/3 частки у колгоспному дворі по [ADDRESS]; - із повідомлення Начальника Снятинського РВУ МВС підполковника міліції [PERSON] №7333 від 17.09.2014 р. (а.с. 75) та витягу з кримінального провадження за заявою [PERSON] (а.с. 79) слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]., а тому відповідно не зареєстровані і не проживають у спірному будинковолодінні по [ADDRESS]; - із довідки Рудниківської сільської ради №597 від 21.09.2011 р. (а.с. 8), яка згідно постанови Слідчого СВ Снятинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції Балкового М.І. від 23.01.2015 р. (а.с. 190) вбачається, що [PERSON] фактично проживав у спірному будинковолодінні з 1985 року, та разом із [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, а тому він набув права спільної часткової власності у колгоспному дворі. У ході судового розгляду [PERSON] та [PERSON] змінили свою думку та під впливом показів свідків визнали позов [PERSON] та відмовилися від своїх позовних вимог. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч. 3 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене та враховуючи покази свдіків і те, що [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх позовних вимог і визнали позов [PERSON] суд вважає, що слід визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed