Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

22 січня 2019 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» із позовом про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 16.09.2008 у загальному розмірі 13050,88 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір б/н від 16 вересня 2008 року за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рук на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має прострочену заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням\~Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області від\~22\~квітня 2019\~року задоволено\~позовні вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» та\~стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~б/н\~від 16.09.2008\~в розмірі\~13050,88\~грн.,\~яка складається\~з наступного:заборгованість за кредитом в сумі 1\~706,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10\~485,18 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф 250,00 грн. (фіксована частина); 609,57 грн. штраф (процентна складова), та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2020 заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 квітея 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.01.2020 до канцелярії суду представником АТ «ПриватБанк» Гаренко Н.В. подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому він просить відмовити у перегляді заочного рішення. 28.01.2020 представником відповідача за довіреністю [PERSON] подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність доказів існування кредитного договору. 06.02.2020 представником відповідача подано до суду заяву про витребування у банку інформації щодо терміну дії кредитної картки [PERSON] та застосувати позовну давність до позову АТ КБ «Приватбанк», оскільки картку видано [PERSON] ще 16.09.2008 року. 04.03.2020 до канцелярії суду представником позивача АТ «ПриватБанк» Ванжою Н.В. подано відповідь на відзив, в якому вона просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином про свідчить зворотне повідомлення про вручення, причину неявки суду не повідомили. В судовому засіданні представник відповідача Скиданенко О.В. у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на відзив та подані ним в засіданні письмові заперечення. Заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 16.09.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки. На підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 16.09.2008\~ [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Характеристика типу кредитної лінії з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» визначена у довідці про умови кредитування, а також Умовами та Правилами надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитним, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Як вбачається\~зі змісту\~позову,\~позивач зазначає,\~що відповідно\~до кредитного\~договору при\~порушенні позичальником\~строків платежів\~по якомусь\~з грошових\~зобов`язань,\~передбачених Договором\~більш ніж\~на 120днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Отже, позивач вважає, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила своїм підписом, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначив позивач, відповідачем були порушенні умови договору і станом на 31.10.2018 за нею рахується заборгованість у розмірі 13050,88грн., яка складається з: заборгованість за кредитом в сумі 1\~706,13 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10\~485,18 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф 250,00 грн. (фіксована частина) та 609,57 грн. штраф (процентна складова).\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, окрім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача проценти, пеню та штрафи. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.09.2008, позивач надав до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування такий висновок зроблено у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Будь-яких спростувань щодо цього позивачем при розгляді вказаної справи не зроблено. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.09.2008 шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначила, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім цього, в матеріалах позову відсутня інформація про кредитну (платіжну) картку, її номер, термін дії, дату зарахування коштів, а також, що саме ця картка видана на підставі заяви (а.с.7). У зв`язку з чим не вбачається можливим встановити початок відліку строку позовної давності. Представником відповідача подано письмову заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, що виникли між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] за кредитним договором б/н від 16.09.2008. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої\~статті 258 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки укладений між сторонами договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Позивач указав в позовній заяві, що термін повернення кредиту співпадає зі строком дії картки, а саме - жовтень 2012 року. При цьому позивач цю обставину не довів і паперову копію кредитної картки в якості доказу до своєї позовної заяви не долучив. Відповідно до п.п.3.1.1.,5.4 Правил користування кредитною карткою граничний строк дії картки /місяць, рік/ указано на ній і вона дійсна до останнього календарного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній картці /поле\~МОNIН/ Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс18. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, у\~Постанові від 19 березня 2014 р. у справі № 6-14 цс 14 відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах зазначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Від встановлення кінцевого терміну дії картки залежить як застосування строку давності за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, так і розрахунок суми заборгованості, якщо такий борг на час подачі позову в дійсності існував. Отже, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений 257\~ПК України. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, відповідно до\~ст. 257 ЦПК України\~встановлена позовна давність у три роки. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема,частина друга статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк позовної давності для стягнення штрафу - 250,00 грн. (фіксована частина), штрафу 609,57 грн. (процентна складова), за умови доведеної наявності заборгованості за кредитом, сплинув по закінченні 1 року з моменту настання права нарахування штрафу . Таким чином, позовна давність для стягнення штрафу сплинула по закінченню 1 року з моменту настання права нарахування штрафу відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, а кінцевим терміном для стягнення штрафу по даному кредитному договору є дата закінчення дії кредитного договору, а також дії кредитної картки. На витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» представником позивача не надано суду відомостей про термін дії кредитної картки виданої на ім`я [PERSON] . Враховуючи, що представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, приймаючи до уваги перебіг позовної давності щодо повернення кредиту за договором б/н від 16.09.2008 у повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, та закінчився у серпні 2012 року, а позов надійшов до суду у січні 2019 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності, тому відповідно до вимог ч. 4 ст.267ЦК України\~в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, тому судові витрати, сплачені позивачем, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~слід залишити за АТ КБ "Приватбанк".

Outcome: dismissed