Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

13 червня 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 115,26 грн., а також, 3% річних - 268,54 грн., інфляційних витрат - 1 035,48 грн., та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в квартирі за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. Однак відповідач не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 8 115,26 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 8 115,26 грн., інфляційні втрати за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 1 035,48 грн., три проценти річних за період з 001 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 268,54 грн. та витрати зі сплати судового збору. 09 липня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 12 серпня 2019 року від відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, мотивуючи свій відзив тим, що позивачем не надано суду жодних обґрунтувань розміру заборгованості, зокрема не надав показань будинкових засобів обліку, обсягів витрат води виконавця, витрат юридичних осіб та осіб підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у будинку та сумарних витрат води за показанням всіх квартирних засобів обліку, відповідач зауважив що є власником квартири, однак за вказаною адресою не проживає та відповідно до ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» має право не сплачувати за комунальні послуги за період виникнення боргу. 16 вересня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» подало відповідь на відзив, мотивуючи тим, що посилання відповідача щодо несплати вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності відповідача, відповідно п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; згідно із п. 29 Правил, підпункту 7 п. 4.1. Договору, споживач має право на , зменшення розміру плати у разі, зокрема: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність(довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Тимчасова відсутність про яку зазначає відповідач у відзиві, має бути до її настання документально оформлена з підтверджуючими документами тому твердження відповідача є незаконними. 06 жовтня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях, наданих суду. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що ним вчасно сплачувалися надані послуги відповідно до встановлених лічильників. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, по квартирі [ADDRESS] , які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». Згідно розрахунку заборгованості відповідача по сплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року заборгованість відповідача становить у розмірі 9 419,28 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 8 115,26 грн., інфляційних втрат за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 1 035,48 грн. та трьох процентів річних за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 268,54 грн. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), пунктами 17, 18, 20, 21, 23 яких визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. За несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 9 419,28 грн., яка включає: заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі - 8 115,26 грн., сума нарахування 3% річних в розмірі 268,54 грн.., інфляційні витрати в розмірі 1 035,48 грн., яка розрахована позивачем за період з 01 березня 2016 року по 31 березень 2019 року, з урахуванням положень ст.625 Цивільного кодексу України В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач зверталась до відповідача із заявою про складання графіка погашення заборгованості, або відстрочення терміну її оплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 8 115,26 грн., інфляційні втрати за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 1 035,48 грн., три проценти річних за період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року у розмірі 268,54 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, суду не надано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved