Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

18 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати недієздатним свого двоюрідного брата [PERSON], [INFO] та встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з липня 1998 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру №5, з 15.01.2015 року по 19.05.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у ТМО "Психіатрія", страждає на стійкий психічний розлад, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Представники Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечував проти задоволення заяви та визнання [PERSON] недієздатним. Пояснив, що заявник звернулась лише 25.05.2015 року із заявою про встановлення опіки, яка не розглянута. Прокурор прокуратури Подільського району м. Києва Корженко І.Ю. заяву підтримав. Представник ТМО «Психіатрія» просив розгляд справи проводити без його участі. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] просила в зв'язку з відсутністю подання Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації вимоги в частині про встановлення опіки та призначення опікуном [PERSON] залишити без розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-6). З наданих суду письмових доказів вбачається, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON]. Як вбачається з довідки №174 від 23.11.2011 року Київського міського психоневрологічного диспансеру №5 [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з липня 1998 року (діагноз: F-20.00) (а.с. 12). З 15 січня 2015 року та станом на день звернення із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, останній знаходився на стаціонарному лікуванні в ТМО "Психіатрія", а відтак, заява може бути відповідно ст. 236 ЦПК України розглянута за місцезнаходженням лікувального закладу, тобто Подільським районним судом м. Києва (а.с. 18). Відповідно до консультативного висновку Київського міського психоневрологічного диспансеру №2 [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом: шизофренія, параноїчної форми, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект (а.с. 15). Крім того, як вбачається із матеріалів справи 15.10.2014 року [PERSON] під час конфлікту зі своєю матір'ю [PERSON] вбив останню шляхом нанесення їй ножових поранень. За наслідками вищевказаних дій [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесене кримінальне провадження №12014100090009111 від 15.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 17). Ухвалою Солом'янського райсуду м. Києва від 04.03.2015 року по кримінальному провадженню призначено примусові заходи медичного характеру відносно останнього. З висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 247 від 31 березня 2015 року вбачається, що у [PERSON] виявлені специфічні для шизофренічного процесу зміни емоційно-вольової сфери (згладженість, монотонність, парадоксальність, зниження мотиваційного компоненту діяльності), структурні, за дисоціативним типом та продуктивні розлади мислення (непослідовність, паралогічність, розпливчастість нецілеспрямованість, маячні ідеї), галюцинаторні розлади (вербальні слухові псевдогалюцинації - «голоси») разом з недостатністю критичної та прогностичної здатності, що в сукупності призводить до значної соціальної та побутової дезадаптації. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом шизофренія параноїдна, безперервного перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект (F20.00 за МКХ-10) за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 48-49). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, беручи до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 247 від 31.03.2015 р., суд приходить до висновку, що вимоги заявника про визнання особи недієздатною повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], слід визнати недієздатним. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд залишає заяву без розгляду у випадку, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Тому суд приходить до висновку, що заява в частині встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном необхідно залишити без розгляду. Позивачу необхідно роз'яснити, що у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦПК України після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, він має право звернутись до суду повторно. На підставі викладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved