Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

21 серпня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30320,52 гривень, посилаючись в позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.07.2006р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.07.2013 р. відповідач має заборгованість - 30320,52 гривень, яка складається з наступного: - 6077,53 грн. - заборгованість за кредитом, - 22322,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 1420,02 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача Мощінська Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила користування відповідачем карткою, а саме знімання грошових коштів та погашення заборгованості по даній картці, відповідно до виписки з картки кредитної лінії, тобто був рух по кредиту - знімання грошових коштів, також оплата за товар в магазинах вказаною карткою, також погашення заборгованості по картці, що вважає основним доказом по справі, та просила стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у розмірі 30320,52 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно він отримував через ПАТ КБ «Приватбанк» в 2006 році заробітну плату, тому відкривав рахунок на отримання заробітної плати, але кредитів не брав, ніякою кредитною карткою не користувався, не розплачувався в магазинах, не знімав грошових коштів, також не погашав заборгованості по картці, тому просить відмовити в позові в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача, та додав, що позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» пропущено строк позовної давності, бо з огляду на позовні вимоги - договір був укладений 12 липня 2006 року, пройшло дев'ять років. Просить відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2006 р. між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією та інших витрат відповідно до умов договору. Станом на 31.07.2013 р. відповідач має заборгованість - 30320,52 гривень, яка складається з наступного: - 6077,53 грн. - заборгованість за кредитом, - 22322,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 1420,02 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виповнюватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які разом із Заявою позичальника складають кредитно-заставний договір, передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за укладеним кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю у п`ять років. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON], який пояснив суду, що він не укладав кредитного договору, не користувався ним, не знімав грошові кошти, не розплачувався в магазинах, та не погашав заборгованість по кредиту, але в судовому засіданні підтвердив, що саме його підпис стоїть на заяві про надання картки кредитної лінії, тобто не заперечував щодо підписання документів на отримання кредитної картки. Також відповідач не виконав п. 6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, застереження про не передавання картки, ПІН третім особам, бо має сумнів в користуванні карткою, якщо він має сумнів користування вказаною карткою саме ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ст. 256 ЦК України зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Таким чином, з огляду на викладене, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 6077,53 грн., процентам за користування кредитом в розмірі 22322,97 грн., штраф (фіксована ціна) в розмірі 500 гривень, штраф (процентна складова) в розмірі 1420,02 грн., а всього 30320,52 грн. Крім цього, з відповідача необхідно на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути судовий збір у сумі 303,21 грн., сплачений позивачем при подачі заяви. На підставі ст. ст. 526, 610,625,1050 ЦК України та

Outcome: approved