Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

11.01.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва, через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївського управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтранcаміак», в якій позивач просив суд поновити його на роботі на посаді інженером-програмістом 1-ї категорії відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування Миколаївського управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтранcаміак»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.08.2020 року до дня поновлення на роботі. В обґрунтування вимог посилається на те, що позивач працював на посаді інженером-програмістом 1-ї категорії відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування Миколаївського управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтранcаміак» з 28.01.2005 року. Позивач відповідав за програмне забезпечення відповідача, зокрема за стабільну роботу даних програм та обладнання, за що ніс відповідальність. Працював на даному підприємстві позивач майже 15 років та у 2011 році отримав 1-у категорію. Позивач є ветераном управління, оскільки працював на ньому більше 10 років, за що отримував подяки та грамоти. За останні три роки в Управлінні неодноразово змінювалось керівництво, яке почало, на думку позивача, чинити тиск на нього. Відповідно до наказу № 116-к про припинення трудового договору (контракту) від 26.08.2020 року [PERSON] , який працював на посаді інженером-програмістом 1-ї категорії відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування Миколаївського управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтранcаміак», звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом позивач ознайомився та отримав копію 09.12.2020 року, про що є відмітка в наказі. У зввикладеними в наказі про припинення трудового договору (контракту), позивач не погоджується. Так, позивач перебував у відділенні МОЦПЗ у 2020 році тричі: з 21.04.2020 року по 05.06.2020 року; з 17.06.2020 року по 30.07.2020 року; з 28.09.2020 року по 20.11.2020 року. У зв`язку з тим, що позивач хворів та оскільки керівництво не надало йому можливості надати будь-які пояснення по фактам, зазначеним у наказі, позивач вважає його звільнення протиправним та незаконним. Позивач намагався надати пояснення та просив надати йому документи, пояснення інших сторін щодо обставин справи, а також всі матеріали, внутрішні документи щодо внутрішнього розпорядку під час карантину в країні та особливостей роботи, проте йому також було відмовлено. Всі способи самостійно щось пояснити та дослідити внутрішні документи позивачем вичерпано. Так, позивач просив видати йому на руки під підпис наказ про звільнення, трудову книжку та розрахунок на дату звільнення. Також він просив видати копії: посадової інструкції займаної ним посади; правил внутрішнього розпорядку управління; у разі внесення змін до правил внутрішнього розпорядку копії наказів (розпоряджень тощо) щодо внесення змін; протоколу засідання первинної профспілкової організації управління магістрального аміакопроводу за 26.08.2020 року; а також накази чи інші документи внутрішнього розпорядження щодо внесення будь-яких змін щодо режиму роботи під час пандемії 2020 року. За такого просить пновити його на роботві та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 14.01.2021 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження. 15.02.2021 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначає, що відповідач не визнає заявлені вимоги та заперечує проти їх задоволення. Вказує, що підставою для видачу наказу про звільнення позивача стало невиконання ним без поважних причин виробничого завдання відповідно до наказу про відрядження від 17.08.2020 року № 284, згідно якого [PERSON] у період з 18 по 20 серпня 2020 року повинен був здійснити збір конфігурації та інформації по стану комп`ютерної та оргтехніки на ЦПК (м. Южне). Факт невиконання позивачем зазначеного виробничого завдання підтверджується службовою запискою його безпосереднього керівника начальника ВПЗ та КО [PERSON] , письмовим звітом про відрядження від 21.08.2020 року та пояснювальною запискою до звіту від 25.08.2020 року самого [PERSON] , службовою запискою ведучого інженера-електроніка [PERSON] від 25.08.2020 року. Надати письмові пояснення з приводу невиконання поставленого виробничого завдання [PERSON] , відмовився, про що 26.08.2020 року складено відповідний акт. Відповідач зазначає, що згідно медичних довідок про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду та профілактичного наркологічного огляду від 06.08.2020 року, протипоказань до виконання [PERSON] обов`язків інженера-програміста не має. З огляду на наведене, доводи позивача про протиправність і незаконність його звільнення у зв`язку з тим, що він хворів та що керівництво не надало йому можливості надати будь-які пояснення по фактам, зазначеним у наказі про звільнення, є безпідставними. Звільненню за наказом від 26.08.2020 року №116-к передував ряд порушень зі сторони [PERSON] , що були зафіксовані належним чином, у зв`язку з чим він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Так, наказом від 12.06.2020 року №318 за допущені порушення трудової дисципліни до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для видачі даного наказу стало невиконання [PERSON] без поважних причин приписів наказу від 03.04.2020 року № 210 «Про організацію роботи МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» під час установленого карантину» в частині ненадання звітів щодо обсягів виконаної дистанційно роботи 08, 09, 13, 15 квітня 2020 року, що підтверджується Актом від 30.04.2020 року № 1-др, складеному за результатами здійсненої перевірки звітів працівників за період дистанційної роботи, а також невиконання з другої половини робочого дня 16.04.2020 року без поважних причин своїх трудових обов`язків. Наказом від 16.06.2020 року № 324 за допущене порушення трудової дисципліни до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для видачі даного наказу стало те, що з 8.00 год. до 12.00 год. 15.06.2020 року [PERSON] не перебував на роботі та не виконував свої посадові обов`язки без поважних причин. Отже, у 2020 році, в діях [PERSON] мало місце систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Представник відповідача зазначає, що при притягнені [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у всіх зазначених випадках відповідачем повністю було дотримано вимоги ст.ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України щодо правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. При звільненні [PERSON] , відповідачем також в повній мірі дотримано вимоги ст. 43 КЗпП України та отримано згоду на звільнення від профспілкового комітету діючої первинної профспілкової організації, членом якої, на момент звільнення був [PERSON] . Таким чином, звільнення [PERSON] за наказом від 26.08.2020 року № 116-к, за п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП України, здійснено відповідачем з дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Викладені обставини, на думку представника відповідача, повністю спростовують доводи [PERSON] про незаконність його звільнення. У зв`язку з тим, що відповідач не визнає позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі, відповідач також повністю заперечує і проти вимог позивача про виплату компенсації за вимушений прогул. Крім того, позивачу було достовірно відомо про правовідносини, що склалися з відповідачем, та причини його звільнення вже 26.08.2020 року. При звільненні, 26.08.2020 року, [PERSON] відмовився від отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення, про що було складено відповідні акти. В той же день копію наказу від 26.08.2020 року №116-к про звільнення та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки було поштою направлено на домашню адресу [PERSON] . Дану поштову кореспонденцію повернуто відповідачу за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову [PERSON] від її отримання. Згідно запису у книзі обліку руху трудових книжок і вкладів до них, трудову книжку [PERSON] отримав 04.12.2020 року, що засвідчив власноручним підписом. Отже, відповідач вважає, що [PERSON] подав 12.01.2021 року до суду свій позов з порушенням, без будь-яких поважних причин, вимог ст. 233 КЗпП України щодо строку звернення до суду. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 23.02.2021 року до канцелярії суду, через систему «Електронний суд», надійшла від представника позивача адвоката Ютовець О.О. відповідь на відзив, де останній зазначає, що із фактами, викладеними у відзиві, позивач не погоджується, Так, позивач чітко виконував поставлені перед ним завдання, відповідач не надав можливості надати свої пояснення щодо винесених доган, оскільки належним чином не був ознайомлений із текстами наказів, а також і також із наказом від 03.04.2020 року «Про організацію роботи МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» під час установленого карантину». Позивач не був належним чином ознайомлений та не мав будь-якої можливості довести той факт, що ним не було порушено жодних умов договору, адже за 15 років позивач не був жодного разу притягнутий до будь-якого виду відповідальності. Крім того, представник позивача наголошує, що термін на звернення до суду не пропущений, оскільки позивач ознайомився з документами лише 09.12.2020 року. Таким чином, представник позивача вважає, що доводи представника відповідача є безпідставними та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. 11.03.2021 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення, де він зазначає, що викладені у відповіді на відзив пояснення, міркування та аргументи позивача, відповідач не визнає. Викладені у відзиві на позов обставини та додані до нього документи, на думку представника відповідача, повністю спростовують доводи позивача про безпідставність та незаконність його звільнення. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2021 року змінено первісного відповідача - Миколаївське управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтранcаміак» належним відповідачем - Державним підприємством «Укрхімтранcаміак». В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених в ньому, наголосив на упередженому ставленні нового керівництва та як наслідок незаконності звільнення, просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, зазначив на неухильному дотриманні процедури звільнення позивача та відсутності жодних порушень з боку відповідача. В позові просив відмовити повністю. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» № 11-к від 28.01.2005 року [PERSON] прийнято інженером-програмістом інформаційно-обчислювального центру з 28.01.2005 року, з іспитовим терміном 3 місяці, на підставі заяви [PERSON] . З вказаним наказом позивач ознайомлений під підпис, дата ознайомлення не зазначена. З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що 06.01.2011 року позивачу присвоєна перша категорія інженера-програміста на підставі Наказу № 8 від 06.01.2011 року. Крім того, з копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що Наказом №178 від 27.03.2020 року «Інформаційно-обчислювальний центр» перейменовано на «Відділ програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування». Наказом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» №152 від 06.07.2017 року перейменовано Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» у Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак». Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» є правонаступником майнових прав та обов`язків Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак». Затверджено Положення про Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак». Наказом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» № 138 від 11.08.2020 року затверджено нову редакцію Положення про Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак». Позивач [PERSON] під підпис ознайомлений з Посадовою інструкцією ДВЦ-7 інженера-програміста І категорії Відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування, затвердженої 01.04.2020 року начальником МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Бабченко Д.О. Дата ознайомлення не зазначена. Згідно вказаної Посадової інструкції інженер-програміст 1 категорії є організатором і виконавцем робіт відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування (далі ВПЗ та КО) МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» з супроводу, обслуговування, модифікації та встановлення програмного забезпечення на персональних електронно-обчислювальних машинах (далі ПЕОМ) (п. 1.1). Інженер-програміст 1 категорії підпорядковується безпосередньо начальнику ВПЗ та КО (п. 1.2). Пунктом 4.1 вказаної посадової інструкції встановлено відповідальність, яку несе інженер-програміст 1 категорії, а саме за: - незбереження інформації в файлах, до яких він має доступ; - відмови в роботі супроводжувальних, створюваних і коректованих ним програм; - некоректність інструктивних матеріалів до створюваного програмного забезпечення; - недотримання вимог інструкції згідно Переліку 2 за посадою і правил внутрішнього трудового розпорядку; - неправильну роботу та використання програмного забезпечення АСУТП і ПЕОМ МУМА ДП «Укрхімтрансаміак»; - незбереження технічної документації до устаткування; - несвоєчасне та неякісне виконання поставлених завдань та функцій; - непідготовку в установлені строки та недостовірність службових документів; - незбереження матеріальних цінностей та документів; - використання майна управління у власних інтересах або в інтересах, протилежним інтересам управління. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] під підпис було ознайомлено з Наказом Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» № 210 від 03.04.2021 року «Про організацію роботи МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» під час установленого карантину». Дата ознайомлення не зазначена. Поряд з цим, з заяви інженера-програміста [PERSON] від 10.04.2021 року до начальника МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Бабченка Д.О. вбачається, що позивач у зв`язку з продовження до 24.04.2020 року карантину, просив дозволити йому з 08.04.2020 року до 09.04.2020 року працювати дистанційно (надомно) за адресою: [ADDRESS] . На вказаній заяві міститься резолюція «Дозволяю». Також, з заяви інженера-програміста [PERSON] від 10.04.2021 року до начальника МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Бабченка Д.О. вбачається, що позивач у зв`язку з продовження до 24.04.2020 року карантину, просив дозволити йому з 13, 15, 17.04.2020 року працювати дистанційно (надомно) за адресою: [ADDRESS] . На вказаній заяві міститься резолюція «Дозволено 13.04, 15.04. Недозволено 17.04.2020 року». Згідно Службової записки начальника ВПЗ та КО [PERSON] на ім`я начальника МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» [PERSON] , в квітні 2020 року інженер-програміст 1 категорії [PERSON] , не сумлінно виконував свої посадові обов`язки, а саме не надавав звіти знаходячись на дистанційній роботі. 16.04.2020 року [PERSON] допустив порушення трудової дисципліни. Не виконував свої посадові обов`язки, перебував в робочий час з ознаками сп`яніння. З 17.04.2020 року на роботі не з`являвся, про своє місцеперебування не повідомив. З протоколу оперативної наради МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 13 від 27.04.2020 року вбачається, що за підсумками обговорення надані відповідні вказівки, обов`язкові до виконання, зокрема, головному інженеру [PERSON] , начальнику юридичного відділу Андрощук В.В., інспектору з кадрів [PERSON] перевірити звіти щодо об`ємів виконаної роботи працівниками, що працюють дистанційно згідно наказу № 210 від 03.04.2020 року. Термін виконання 30.04.2020 року. З копії Акта № 1-др про результаті перевірки письмових звітів працівників за період дистанційної роботи вбачається, що за період дистанційної роботи 08-09.04.2020 року інженером-програмістом [PERSON] в строк до 13.04.2020 року звіт не надано. Також, за період дистанційної роботи 13,15,17.04.2020 року інженером-програмістом [PERSON] в строк до 21.04.2020 року звіт не надано. 09.06.2020 року за вихідним № 521/4 МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направило [PERSON] , вимогу протягом 3-х днів з дня отримання листа надати письмові пояснення адміністрації МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» про причини ненадання ним письмових звітів відповідно до вимог п. 6 Наказу МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» від 03.04.2020 року № 210 «Про організацію роботи МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» під час установленого карантину», згідно якого усі працівники управління, що працюватимуть дистанційно у період з 06.04.2020 року по 24.04.2020 року, зобов`язані були готувати та надавати 13.04.2020 року, 21.04.2020 року, 27.04.2020 року на затвердження керівнику структурного підрозділу письмовий звіт щодо об`ємів виконаної роботи. У вказаній вимозі зазначено, що в разі ненадання позивачем письмових пояснень у зазначений строк, це буде розцінено як відмова від надання пояснень, про що буде складено відповідний Акт. Звіти не надавались позивачем 13.04.2020 року та 21.04.2020 року. Так, 09.06.2020 року о 10-50 годин у службовому кабінеті ВПЗ та КО, у присутності членів комісії, було запропоновано інженеру-програмісті 1-ї категорії [PERSON] отримати письмову Вимогу № 521/4 від 09.06.2020 року про надання пояснень про причини ненадання письмових звітів 13.04.2020 року, 21.04.2020 року щодо обсягів виконаної роботи, і засвідчити отримання Вимоги своїм підписом. На зазначену пропозицію [PERSON] , отримав зазначену Вимогу, однак засвідчити отримання Вимоги своїм підписом, відмовився. Вказане підтверджується копією Акта від 09.06.2020 року. Згідно копії Акта № 1-СП від 16.04.2020 року, комісією у складі: начальника відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування [PERSON] , начальника виробничо-технічної служби Кваснюка Д.Д., медичної сестри служби А і СТ [PERSON] , старшого охоронника СВО [PERSON] , складено вказаний акт про те, що 16.04.2021 року о 15-20 годин членами комісії в приміщенні туалету адміністративної будівлі ЦРБ МУМА ДП «Укрхімтрансаміак», за адресою: м. Миколаїв, вул. В. Станка, 1, був виявлений [PERSON] , інженер-програміст 1-ї категорії, який перебував там тривалий час та співав. При цьому, [PERSON] мав явні ознаки сп`яніння, а саме: порушення координації рухів; порушення мовлення; неадекватна поведінка. На запитання членів комісії щодо стану самопочуття та вживання ним алкоголю, лікарських або наркотичних засобів, і чому тривалий час перебував у приміщенні туалету, [PERSON] пояснив, що в нього погіршилось самопочуття приблизно після 13-ї години. Алкоголь, будь-які ліки та наркотичні засоби він не вживав, почуває себе нормально. Чому перебуває у туалеті не може пояснити, оскільки не пам`ятає. Членами комісії [PERSON] був запрошений до медичного кабінету, де йму було запропоновано добровільно пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці або у спеціалізованому медичному закладі за направленням підприємства. [PERSON] надав свою згоду на добровільне проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі. При прибутті на територію медичного закладу Миколаївського обласного наркологічного диспансеру Миколаївської обласної ради о 16-20 годин, у супроводі членів комісії [PERSON] заявив, що відмовляється від добровільного проходження медичного огляду на стан сп`яніння та самостійно залишив територію медичного закладу. Куди у подальшому направився [PERSON] членам комісії не відомо. До закінчення робочого дня на роботу [PERSON] не з`явився. З тих причин, що [PERSON] самостійно залишив територію медичного закладу, направившись у невідомому напрямку та не прибув на роботу до кінця робочого дня, ознайомити його з цим актом під підпис 16 квітня 2020 року не виявилось можливим. Підпис позивача у вищезазначеному Акті № 1-СП від 16.04.2020 року, що підтверджував би його ознайомлення, відсутній. 09.06.2020 року о 10-40 годин у службовому кабінеті ВПЗ та КО, у присутності членів комісії, було запропоновано інженеру-програмісту 1-ї категорії [PERSON] ознайомитись з Актом № 1-СП від 16.04.2020 року «Про перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані», та засвідчити факт ознайомлення з Актом своїм підписом на оригіналі Акта. На зазначену пропозицію, [PERSON] відмовився засвідчити факт ознайомлення з Актом своїм підписом, та зажав копію зазначено Акта. [PERSON] було надано копію зазначеного Акта, та запропоновано засвідчити отримання копії Акта своїм підписом. [PERSON] отримав копію зазначеного Акта, однак засвідчити своїм підписом факт отримання копії Акта, відмовився. Вказане підтверджується копією Акта від 09.06.2020 року. 09.06.2020 року за вихідним № 521/6 МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направило [PERSON] , вимогу протягом 3-х днів з дня отримання листа надати письмові пояснення адміністрації МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» про причини його перебування на роботі 16.04.2020 року з ознаками сп`яніння, невиконання з 13-00 годин своїх посадових обов`язків та відсутності на роботі з 17.04.2020 року, із зазначенням підтверджуючих документів. У вказаній вимозі зазначено, що в разі ненадання позивачем письмових пояснень у зазначений строк, це буде розцінено як відмова від надання пояснень, про що буде складено відповідний Акт. Так, 09.06.2020 року о 10-45 годин у службовому кабінеті ВПЗ та КО, у присутності членів комісії, було запропоновано інженеру-програмісті 1-ї категорії [PERSON] отримати письмову Вимогу № 521/6 від 09.06.2020 року про надання пояснень про причини перебування на роботі 16.04.2020 року з ознаками сп`яніння, невиконання з 13-00 годин своїх посадових обов`язків та відсутності на роботі з 17.04.2020 року, отримав зазначену Вимогу, однак засвідчити отримання Вимоги своїм підписом, відмовився. Вказане підтверджується копією Акта від 09.06.2020 року. Згідно копії Акта № 2-СП від 22.04.2020 року комісією у складі: начальника відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування [PERSON] , начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Григор`єва С.С., старшого інспектора з кадрів [PERSON] , юрисконсульта 1 кат. [PERSON] , складено вказаний акт про результати відвідування працівника за місцем проживання. Так, 22.04.2020 року о 10-30 годин з метою з`ясування причин відсутності на роботі з 17.04.2019 року інженера програміста 1-ї кат. [PERSON] ,, який не відповідає на телефонні дзвінки, за дорученням начальника Управління було здійснено виїзд за адресою проживання [PERSON] , згідно даних відділу кадрів Управління: [ADDRESS] . Прибувши за місцем проживання позивача, комісією було встановлено наступне. Після неодноразових натискань на дверний дзвінок та стукання у двері квартири, вхідні двері ніхто не відкрив. На спроби комісії вголос, через закриті двері, зв`язатися та поспілкуватися з [PERSON] , ніхто не відповів. При здійсненні дзвінків на мобільний та домашній телефон [PERSON] ніхто не відповів. 09.06.2020 року за вихідним № 521/5 МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направило [PERSON] , вимогу протягом 3-х днів з дня отримання листа надати письмові пояснення адміністрації МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» про причини його відсутності на роботі з 17.04.2020 року по 05.06.2020 року, із зазначенням підтверджуючих документів. У вказаній вимозі зазначено, що в разі ненадання позивачем письмових пояснень у зазначений строк, це буде розцінено як відмова від надання пояснень, про що буде складено відповідний Акт. Так, 09.06.2020 року о 10-55 годин у службовому кабінеті ВПЗ та КО, у присутності членів комісії, було запропоновано інженеру-програмісті 1-ї категорії [PERSON] отримати письмову Вимогу № 521/5 від 09.06.2020 року про надання пояснень про причини відсутності на роботі з 17.04.2020 року по 05.06.2020 року, і засвідчити отримання Вимоги своїм підписом. На зазначену пропозицію [PERSON] , отримав зазначену Вимогу, однак засвідчити отримання Вимоги своїм підписом, відмовився. Вказане підтверджується копією Акта від 09.06.2020 року. 10.06.2020 року [PERSON] надав до МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Пояснювальну записку в якій зазначив, що 16.04.2020 року алкоголь він не вживав. Зранку у нього сильно боліла голова і подальші події цього дня він не пам`ятає. З цього приводу наступного дня звернувся до лікарні. Наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 318 від 12.06.2020 року, за допущені порушення трудової дисципліни застосовано до інженера-програміста 1 категорії відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування [PERSON] , дисциплінарне стягнення у вигляді догани. З копії Наказу вбачається, що позивач [PERSON] 12.06.2020 року під підпис був ознайомлений з вказаним Наказом. Згідно копії Службової записки начальника ВПЗ та КО [PERSON] , 15.06.2020 року інженер-програміст 1 категорії [PERSON] не з`явився на робоче місце о 08-00 годин, на телефонні дзвінки не відповідав. Зі слів матері знаходився вдома. 16.06.2020 року за вихідним № 537/2 МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направило [PERSON] , вимогу до 11-30 годин 16.04.2020 року надати письмові пояснення адміністрації МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» про причини його відсутності на роботі 15.06.2020 року, із зазначенням підтверджуючих документів. У вказаній вимозі зазначено, що в разі ненадання позивачем письмових пояснень у зазначений строк, це буде розцінено як відмова від надання пояснень, про що буде складено відповідний Акт. Так, 16.06.2020 року о 10-15 годин у службовому кабінеті ВПЗ та КО, у присутності членів комісії, було запропоновано інженеру-програмісті 1-ї категорії [PERSON] отримати письмову Вимогу № 537/2 від 16.06.2020 року про надання до 11-30 годин 16.04.2020 року письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі 15.06.2020 року з 08-00 годин до 17-00 годин, і засвідчити отримання Вимоги своїм підписом. На зазначену пропозицію [PERSON] відмовився від отримання зазначеної Вимоги і заявив, що йому німа чого пояснювати, окрім того, що він захворів. У визначений термін [PERSON] письмові пояснення не надав. Вказане підтверджується копією Акта від 16.06.2020 року. Наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №324 від 16.06.2020 року, за допущене 15.06.2020 року порушення трудової дисципліни застосовано до інженера-програміста 1 категорії відділу програмного забезпечення та комп`ютерного обслуговування [PERSON] , дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підпис позивача у вищезазначеному Наказі № 324 від 16.06.2020 року, що підтверджував би його ознайомлення, відсутній. Так, 16.06.2020 року о 15-05 годин в приміщенні конференц-залу Управління, у присутності членів комісії, інженеру-програмісті 1-ї категорії [PERSON] було оголошено Наказ від 16.06.2020 року № 324 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани», вручено копію зазначеного Наказу та запропоновано засвідчити власним підписом факт його ознайомлення з наказом. [PERSON] отримав копію Наказу, але відмовився засвідчити факт ознайомлення з наказом своїм підписом. Вказане підтверджується копією Акта від 16.06.2020 року. Наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 284 від 17.08.2020 року направлено у відрядження [PERSON] інженера-програміста. Термін відрядження: з 18.08.2020 року по 20.08.2020 року. Мета відрядження: проведення профілактики комп`ютерної та оргтехніки на ЦПУ. Збір конфігурації комп`ютерів на ЦПУ. Збір інформації по стану комп`ютерної та оргтехніки на ЦПУ. Пункт призначення: м. Южне Одеської області, ЦПУ. 25.08.2020 року [PERSON] надав до МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Пояснювальну записку в якій зазначив, що з 18.08.2020 року по 20.08.2020 року у відрядженні до ЦПУ була проведена профілактика комп`ютерної та оргтехніки. Проведено збір інформації по конфігурації комп`ютерів. Інформація зведена до таблиці. Згідно копії Службової записки начальника ВПЗ та КО [PERSON] , знаходячись у відрядженні на ЦПУ м. Южне, з 18.08.2020 року по 20.08.2020 року, інженер-програміст 1 категорії [PERSON] не виконав частину завдань, які зобов`язаний був виконати згідно наказу про відрядження, а саме не зібрав інформацію про стан комп`ютерної техніки та конфігурації комп`ютерів, які знаходяться на території ЦПУ. Згідно службової записки провідного інженера-електроніка [PERSON] , вся необхідна інформація по конфігурації комп`ютерів, які знаходяться на території ЦПК, була надана [PERSON] . [PERSON] , згідно прохання останнього. Так, 26.08.2020 року о 09-00 годин у службовому кабінеті заступника директора керівництва МУМА ДП «Укрхімтрансаміак», у присутності членів комісії, заступником директора з керівництва МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» [PERSON] було висловлено вимогу інженеру-програмісту 1 категорії [PERSON] про причини неналежного виконання ним виробничих завдань у період його відрядження в м. Южне Одеської області, ЦПУ з 18.08.2020 року по 20.08.2020 року, відповідно до Наказу № 284 від 17.08.2020 року. на зазначену вимогу, [PERSON] відмовився надавати письмові пояснення із зазначених питань. Вказане підтверджується копією Акта від 26.08.2020 року. З копії звернення заступника директора з керівництва МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Бабченка Д.О. до голови профкому МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» Григор`єва С.С. вбачається, що Наказом від 12.06.2020 року № 318 і Наказом від 16.06.2020 року № 324 до інженера-програміста 1-ї категорії відділу ПЗ та КО [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за допущені порушення трудової дисципліни. Крім того, без поважних причин [PERSON] на виконав покладені на нього виробничі завдання у відрядженні, чим допустив чергове порушення трудової дисципліни. З огляду на викладене, просив надати згоду профкому на звільнення [PERSON] з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно копії Відповіді голови профкому МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» [PERSON] , профспілковий комітет надав згоду на розірвання трудового договору з вищезазначеним працівником. Наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 116-к від 26.08.2020 року, припинено трудовий договір (контракт) та звільнено [PERSON] інженера-програміста 1-ї категорії ВПЗ та КО за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ не містить підпису позивача про ознайомлення. З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що відповідний запис про звільнення від 26.08.2020 року міститься в трудовій книжці позивача на підставі вищезазначеного Наказу № 116-к від 26.08.2020 року. Так, 26.08.2020 року о 16-20 годин в кабінеті відділу кадрів, в присутності членів комісії, начальником відділу кадрів [PERSON] було надано інженеру-програмісту 1-ї категорії [PERSON] для ознайомлення Наказ від 26.08.2020 року № 116-к «Про припинення трудового договору». Ознайомившись з Наказом, [PERSON] відмовився від засвідчення власним підписом факту ознайомлення з Наказом. Вказане підтверджується копією Акта від 26.08.2020 року. Також, 26.08.2020 року о 16-35 годин в кабінеті відділу кадрів, в присутності членів комісії, начальником відділу кадрів [PERSON] було запропоновано інженеру-програмісту 1-ї категорії [PERSON] отримати копію Наказу від 26.08.2020 року № 116-к «Про припинення трудового договору» та засвідчити факт отримання копії власним підписом на оригіналі Наказу. [PERSON] відмовився від отримання копії наказу. Вказане підтверджується копією Акта від 26.08.2020 року. 26.08.2020 року о 16-35 годин в кабінеті відділу кадрів, в присутності членів комісії, начальником відділу кадрів [PERSON] було запропоновано інженеру-програмісту 1-ї категорії [PERSON] , у зв`язку зі звільненням, отримати його трудову книжку та засвідчити факт отримання трудової книжки власним підписом у книзі обліку руху трудових книжок і вкладень до них. [PERSON] відмовився від отримання трудової книжки. Вказане підтверджується копією Акта від 26.08.2020 року. 26.05.2020 року за вихідним № 711/7 МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направило позивачу лист, в якому останнього повідомлено про необхідність одержати трудову книжку у відділу кадрів МУМА ДП «Укрхімтрансаміак». Зазначено, що він може надати письмову згоду на направлення трудової книжки поштою. Також повідомлено, що з дня відправлення повідомлення роботодавець не несе відповідальність за затримку видачу трудової книжки. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу відповідача з поміткою пошти «повертається за закінченням терміну зберігання». 10.09.2020 року [PERSON] звернувся до відповідача з Заявою, в якій просив видати йому на руки під підпис наказ про звільнення, трудову книжку та розрахунок на дату звільнення. А також просив видати йому на руки копії: посадової інструкції займаної ним посади; правил внутрішнього розпорядку управління; у разі внесення змін до правил внутрішнього розпорядку копії наказів (розпоряджень тощо) щодо внесення змін; протоколу засідання первинної профспілкової організації управління магістрального аміакопроводу за 26.08.2020 року; а також накази чи інші документи внутрішнього розпорядження щодо внесення будь-яких змін щодо режиму роботи під час пандемії 2020 року. Згідно Відповіді МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 811 від 23.09.2020 року, документи, зазначені в п.2 вищезазначеної заяви, є документами внутрішнього користування для працівників МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» та містять конфіденційну інформацію. Заява не містить обґрунтування необхідності та підстав для надання [PERSON] таких документів. Запропоновано позивачу в будь-який зручний для нього час особисто звернутись до відділу кадрів МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» та отримати копію наказу про звільнення і трудову книжку або надати письмову заяву про направлення цих документів поштовим зв`язком на його адресу. З копії сторінок Книги обліку руху трудових книжок та вкладишу до них, що надана представником відповідача, вбачається, що [PERSON] отримав трудову книжку 04.12.2020 року. Свідок [PERSON] повідомив, що являється головою профспілкового комітету підприємства та особисто знає позивача. Про факти тиску на позивача чи упередженого ставлення з боку керівництва свідку не відомо. При цьому позивач жодного разу не звертався до профспілкового комітету з заявами чи скаргами про тиск на нього чи упередження ставлення. Підтвердив, що профспілковий комітет надавав згоду на звільнення позивача. Як пояснив свідок [PERSON] , він працює на підприємстві близько 10 років, на даний момент на посаді заступника начальника департаменту матеріально-технічного забезпечення. Про упереджене ставлення до позивача [PERSON] з боку керівництва йому не відомо. Свідок [PERSON] , пояснив, що працює на підприємстві близько 11 років, на даний момент на посаді начальника служби відомчої охорони та йому відомо про те, що позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків, при чому вказані стягнення накладалися протягом останнього року. Про нявність яких-небудь конфліктів позивача з керівництвом підприємства або упереджене ставлення до позивача свідку не відомо. Пам`ятає, що одного разу йому було доведено наказ про недопуск позивача на роботу на період проходження позивачем освідування у психіатрічному диспансері. Свідок [PERSON] пояснила, що працює на підприємстві на посаді начальника відділу кадрів. Безпосередній начальник позивача їй повідомляв про невихід позивача на роботу та відмову того надавати будь-які пояснення. В день звільнення вона особисто зачитала позивачу наказ про звільнення та запропонувала отримати трудову книжку та наказ про звільнення. Позивач від отримання наказу про звільнення та трудової книжки відмовився, про що було складено відповідний акт. Позивачу було поштою направлено повідомлення про можливість отримання трудової книжки. Також повідомила, що їй відомо про те, що позивач не надавав звіти за дистанційну роботу. Свідок [PERSON] повідомив, що працює на підприємстві охоронцем. 16.04.2020 року виявив позивача, який спав на лавці в роздягальні. Після того як розбудив позивача побачив, що той перебував в неадекватному стані, поведінка схожа на людину в стані алкогольного сп`яніння, позивач сидів на унітазі та співав пісні. Свідок повідомив про ситуацію керівництво та супроводжував позивача в медпункт. Свідок [PERSON] повідомив, що працює на посаді ведучого інженера-електронника служби інформаційних технологій підприємства та позивач в особистій бесіді повідомив про конфлікт з керівництвом. Свідок [PERSON] пояснив, що працює на посаді заступника директора підприємства. Зазначив, що жодного упередженого ставлення до позивача не було, відносини були виключно робочі. Свідок [PERSON] пояснив, що працює на підприємстві на посаді начальника служби інформаційних технологій. Позивач постійно порушував трудову дисципліну, запізнювався на роботу. В останній час перед звільненням на робочому місці спав, дистанційну роботу не виконував, звіти про виконану дистанційну роботу не подавав. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України). У випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, він може бути звільнений роботодавцем на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України потрібно встановити, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок. Чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Отже, при вирішенні питання про правомірність звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України доказуванню підлягають: факт вчинення працівником дисциплінарного проступку - протиправного винного невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, факт застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення з додержанням порядку їх застосування за попереднє порушення трудової дисципліни, обґрунтування висновку про те, що подальше залишення такого працівника на роботі суперечить інтересам виробництва. У наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника (постанова Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця (постанова Верховного Суду ід 17 квітня 2019 року у справі №766/8638/16-ц). \~ \~ \~ \~Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновками експертів. \~ \~ \~ \~Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. \~ \~ \~ \~Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, судом встановлено, що позивачем не доведено жодним належним та допустимим доказом, що його звільнення є наслідком упередженого ставлення до нього зі сторони керівницта підприємства - відповідача. Також, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, що спростовують вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку. \~ \~ \~ \~При цьому, виданню оскаржуваного наказу МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №116-к від 26.08.2020 року, передувало притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у вигляді догани а саме наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №318 від 12.06.2020 року та наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №324 від 16.06.2020 року. Що, в свою чергу свідчить про систематичність невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. \~ \~ \~ \~Посилання позивача на незаконність накладення на нього дисциплінарних стягнень наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №318 від 12.06.2020 року та наказом МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №324 від 16.06.2020 року, судом не приймаються, оскільки доказів на підтвердження такого позивачем суду не надано, вказані накази не скасовані та позивачем в установленому порядку не оскаржувалися. \~ \~ \~ \~При цьому в оскаржуваному наказі МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» № 116-к від 26.08.2020 року, яким припинено трудовий договір (контракт) та звільнено [PERSON] інженера-програміста 1-ї категорії ВПЗ та КО за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, наведені конкретні факти порушень допущені позивачем, що узгоджується з позицією наведеною в постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №172/1113/16-ц. \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що на момент видачі наказу про звільнення позивач був таким, щодо якого існував не скасований та не оскаржений в подальшому наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності; службовою перевіркою встановлено з його боку систематичне порушення дисциплінарної відповідальності та в порядку ст. 43 КЗпП України надано згоду про звільнення виборного органу профспілкової організації, а з моменту виявлення порушення до звільнення минуло не більше місяця. За даних обставин у суду є всі підстави для відмови в задоволенні вимоги позивача про поновлення на роботі. \~ \~ \~ \~Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 17 квітня 2019 року у справі №766/8638/16-ц. \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує приписи статті 235 КЗпП України, якою встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку. У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, оскільки в задоволенні вимог позивача про поновлення на роботі відмовлено, та судом встановлено, що відповідач вжив всіх можливих заходів до видачі позивачу в день звільнення наказу про звільнення та трудової книжки, а такі не були отримані позивачем виключно через власне небажання, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом враховано, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18). За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, [PERSON] , при зверненні до суду мав сплатити судоий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулув розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто не менше 908,00 грн. За такого, з позивача підлягає стягненню на користь держави 908,00 грн., судових витрат.

Outcome: approved