Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у 1987 році він разом із своєю матір`ю - [PERSON] , померлою в 2008 році, за обміном квартири, вселилися до квартири в [ADDRESS] , де квартиронаймачем був зареєстрований (прописаний) він, а його мати була зареєстрована (прописана), як член сім`ї наймача. У квітні 1991 року він (на той час, як працівник міліції, який перебував на квартирному обліку) отримав однокімнатну квартиру (гостинного типу) за адресою: [ADDRESS] . 13 червня 1991 року, він розміняв свої квартири - двокімнатну по [ADDRESS] та однокімнатну на [ADDRESS] квартира [ADDRESS] на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований і проживає по даний час. Вселення до цієї квартири було здійснено на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення №007444 від 13 червня 1991 року, який був переданий у ЖЕК №3 ЖКП «Азовжитлокомплекс» Маріупольської міської ради для зберігання в особовому рахунку наймача № 2653. Даний факт підтверджується копією технічного паспорту на квартиру та копією особового рахунку позивача № [NUMBER] від 13.06.1991 року, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс». Ці обставини вказують на законність отримання позивачем квартири внаслідок її обміну. До обміну, у зазначеній квартирі наймачем був зареєстрований [PERSON] (разом зі своєю сім`єю) на підставі ордеру №4678 від 22.10.1971 року. Позивач в серпні 2019 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг з пакетом документів щод оформлення свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , а також надав довідку про те, що при передачі житлового фонду у ОСББ ордер на вказану квартиру не зберігся. Тобто, ордер на цю квартиру був втрачений обслуговуючою будинок організацією (ЖЕК №3 ЖКП «Азовжитлокомплекс»). Однак у жовтні 2019 року він отримав відмову в оформленні свідоцтва про право власності на зазначену квартиру, однією із підстав якої була відсутність копії ордеру на жиле приміщення. Просить визнати відмову в приватизації квартири незаконною та визнати за ним право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобов`язати відповідача оформити приватизацію вказаної квартири. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] при розгляді справи просив ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З копії ордеру № 4678 від 22 жовтня 1971 року, виданого Виконавчим комітетом Жданівської міської ради депутатів трудящих, вбачається, що квартира [ADDRESS] видана [PERSON] та членам його сім`ї. З копії паспорту позивача [PERSON] вбачається, що місце його проживання зареєстроване з 10 липня 1991 року за адресою: [ADDRESS] . З копії особового рахунку № [NUMBER] , виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що [PERSON] , є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру № 00744 від 13 червня 1991 року. 16 жовтня 2019 року Департаментом по роботі з активами управління міського майна, [PERSON] відмовлено в оформленні приватизації вищевказаної квартири, оскільки ним до органу приватизації не надано копію ордеру на жиле приміщення - квартиру. Позивачем [PERSON] вживалися заходи до отримання копії ордеру на вказану квартиру, однак позитивних результатів це на надало. Так, згідно відповідей архівного сектору Маріупольської міської ради, ордери про надання житлової площі до національного архівного фонду та на зберігання до архівного сектору Маріупольської міської ради не надходять. З відповіді Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації від 15 липня 2020 року за № 01-31/411 вбачається, що документи держархіву області, які знаходились на зберіганні в м.Донецьку залишились на тимчасово окупованій території України. Згідно довідки з місця проживання від 05 серпня 2020 року, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс», в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Також зазначено що при передачі житлового фонду ордер на зазначену квартиру не зберігся. Відповідно до п.11 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст.3\~Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 Житлового кодексу Української РСР, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ст.\~58\~ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Враховуючи те, що позивач [PERSON] на законній підставі вселився до квартири [ADDRESS] , зареєструвався там, правомірно користується протягом тривалого часу з 1991 року, використовуючи квартиру як єдине житло, суд приходить до висновку про захист його житлового права на приватизацію та задоволення позовних вимог. Що стосується позовних вимог щодо визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання відповідача оформити приватизацію вказаної квартири, суд вважає такі вимоги необгрунтованими та безпідставними, так як відповідно до п.17 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністертсва з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.\~ Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.\~ Оскільки позивач [PERSON] при зверненні до відповідача надав йому не в повному обсязі затверджений Положенням перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, зокрема, не надавав копію ордеру на жиле приміщення, в зв`язку з його втратою, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення вказаних вимог не підлягає.

Outcome: partial