Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну розмірів аліментів на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2019 року з 1300 грн. щомісячно на 1921 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2019 року по справі визначено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] . На даний час, у зв`язку з тим, що син відвідує музичну шкоду та дитячий садочок, крім того дитина лікується в Офтальмологічному центрі та регулярно відвідує дитячого онколога-хірірга, розміру аліментів які сплачує відповідач не вистачає, оскільки позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною - [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача в якій він визнає позовні вимоги в повному обсязі. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Син сторін виховується в КЗО "ДНЗ (ясла-садок) № 27" ДМР, що підтверджується довідкою № 198 від 08.02.2021 року, а також навчається у МКЗК "ДДМШ № 13" ДГП ДМР, що підтверджується довідкою закладу № 3 від 09.02.2021 року (а.с. 5, 6). Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300 гривень щомісячно, але не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн., щомісячно. Позивач заявила вимогу, про зміну розміру аліментів з 1300 грн., щомісячно на 1921 грн., щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 1921 грн., з 1 липня 2013 грн., з 1 грудня 2100 грн. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, та вважає позов обгрунтованим. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, визнання позову відповідачем, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів у розмірі 1921 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved