Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на себе та дитину в якій зазначає, що 25 червня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні доньки і дружини. Позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій вона позов підтримала та просила його задовольнити. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, що містять матеріали справи. Так як відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання бул повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 25 червня 2016 року, у цьому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Позивач на час розгляду справи не працює, не може матеріально себе забезпечувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Регулярно [PERSON] не надає дружині матеріальної допомоги, в розмірі достатньому для утримання її і дитини. Відповідач є особою працездатного віку, аліментів іншим особам не сплачує. У відповідності до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вище зазначене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на дитину та на її утримання слід задовольнити. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 200 грн., то питання компенсації витрат на правову допомогу врегульовано ст. 137 ЦПК України. Так відповідно до ст. 137 ч.1 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як передбачено ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз'яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно матеріалів справи, правову допомогу позивачеві надавала юридична консультація Красноградського району Харківської області, що підтверджується квитанцією від 04.12.2017 року. Докази, які б підтверджували, що позивачеві надавалася правова допомога адвокатом (ст. 137 ЦПК України) в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат,з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved