Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що 04 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Греблянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, за актовим записом № 05. Від шлюбу\~в них\~народилися діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які проживають\~з неюта знаходиться на її утриманні. Шлюб з відповідачем бажає розірвати з тих причин, що [PERSON] вживає спиртні напої, що призводить до постійних сварок між ними та непорозумінь, у нетверезому стані він її б`є. Все це відбувається у присутності їхніх малолітніх дітей, що негативно впливає на їх розвиток та виховання. Всі її намагання змінити ставлення відповідача до сім`ї ні до чого не призвели, своєї поведінки він не змінює. Примирення між ними неможливе і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Зазначає, що відповідач не піклується про матеріальне забезпечення їх дітей та не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу. [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, на обліку у службі зайнятості населення не перебуває. На даний час відповідач постійно виїжджає на заробітки в Чеську Республіку, де отримує високу заробітну плату, яку витрачає на свої потреби, при цьому належних коштів на утримання своїх дітей не надає. На підставі викладеного позивач просить суд шлюб, який укладений між нею та відповідачем 04 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Греблянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 05, розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 07.07.2021 у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача адвокатом Малай М.Ю. подано відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач визнає частково. Зазначає, що не\~заперечує щодо вимог позивача про розірвання шлюбу. Однак не згідний з вказаними [PERSON] причинами розірвання шлюбу, що нібито відповідач застосовував до неї фізичне насильство та зловживає алкогольними напоями, так як таке не відповідає дійсності та не підтверджено жодним допустимим доказом. Фактично підставою розірвання шлюбу стала подружня зрада позивача, яка і на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Відповідач усвідомлює свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від них ухилятися. На даний час відповідач не має постійної роботи позаяк тільки знаходиться у пошуках такої закордоном. Не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, але не більше 1500,00 грн. на кожну дитину, оскільки не має ніякого власного майна, не займається вирощуванням огородини та підприємницькою діяльністю, а проживає з випадкових заробітків, які не мають системного характеру. Він не має житла, а проживає у будинку батьків, разом з батьками та сестрою. Вказує, що позивачем не надано доказів про її особистий дохід, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, що унеможливлює побачити її реальний фінансовий стан. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві та просили такі задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив проти розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Заслухавши думку позивача [PERSON] та її представник [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 04 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Греблянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, за актовим записом № 05 (а.с.5). Від даного\~шлюбу народилися\~двоє дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.\~8,\~9),\~які проживають\~разом з\~позивачкоюта знаходиться на її повному утриманні (а.с.11). Статтею 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо стягнення аліментів, суд доходить таких висновків. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень. При цьому,\~статтею 184 СК України\~врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею\~СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо\~платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час діти сторін постійно проживають разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, стан здоров`я дітей та стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд визначає розмір аліментів у сумі 2000,00 грн. щомісячно на дітей до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.2 ст.\~182 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість\~дотримання принципу\~достатнього\~забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2000 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відтак позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн., сплаченого позивачем судового збору. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial