Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

26 березня 2021 року представник МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що підприємство надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 18,10 м.кв., у зв`язку із чим, між позивачем та відповідачкою існували фактичні договірні правовідносини та відповідачці було відкрито особовий рахунок для проведення розрахунків за №43540. При цьому, вказував, що відповідачка у визначеному законом порядку від отримання послуг з постачання теплової енергії, які надавалися згідно до графіків та тарифів, не відмовлялася, однак їх оплату не проводила, що призвело до виникнення у неї заборгованості за період з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2021 року в розмірі 4020,17 грн. Крім того вказувало, що відповідачка на попередження про сплату заборгованості не реагує, тобто таким способом відмовляється в добровільному порядку сплатити борг. Посилючись на вказане, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» просило стягнути з відповідачці на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 4020 грн. 17 коп., а також втрати від інфляційних процесів в сумі 187 грн. 79 коп. та три відсотки річних в розмірі 92 грн. 14 коп. й 2270 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. У разі відсутності відповідачки, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлені про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення на сайті суду оголошення про її виклик. Причину своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надала. Так, положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідачки та можливості ухвалення заочного рішення судом, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Крім того, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає відповідачці [PERSON] послуги з постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 18,10 м.кв. У зв`язку із цим, відповідачці для проведення розрахунків було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Послуги з постачання теплової енергії надавались відповідачам та нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 р. Проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється відповідно до постанови КМУ №151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості» від 17 лютого 2010 року. Пунктом 5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за послуги з централізованого опалення його квартири. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись відповідачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим згідно п.18 Постанови Кабінету України № 630 від 21 липня 2005 р. Однак, згідно дослідженого у судовому засіданні розрахунку, відповідачка фактично використовуючи надані позивачем послуги, не здійснює оплату за визначеними тарифами за надані послуги по теплопостачанню, внаслідок чого у неї за період з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2021 року виникла заборгованість в сумі 4020,17 грн., а також 187,79 грн. - втрати від інфляційних процесів; 92,14 грн. - три відсотки річних (а.с.9-10). При цьому,згідно п. 24, 25 "Правил надання послуг з централізованого опалення, ..." затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення у порядку, що затверджується центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка зверталася до позивача із заявою про відмову від отримання послуг з надання теплопостачання, а також доказів на підтвердження внесення плати за отримані послуги. Крім того, відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання наданих послуг, або ж доказів отримання їх неналежної якості тощо. Крім того, як убачається із матеріалів справи, про існуючу заборгованість відповідачка повідомлялася належним чином, однак на неї жодним чином не відреагувала (а.с.11-12). Так, положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на підставі положень ст. 541 ЦК України та ст.ст. 64, 156 ЖК України суми заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу. Крім того, відповідачка не подавала на адресу суду будь-якого клопотання щодо непогодження із сумою боргу чи періодів її нарахування. Крім того, положеннями ч. 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що й вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки трьох відсотків річних та інфляційних витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved