Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

28 жовтня 2013 року позивачі звернулися до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області від 28 серпня 2012 року за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS]. Своє право власності вони зареєстрували у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.04.2013 року, про що отримали Витяги з Державного реєстру речових прав. Співвласниками вказаного житлового будинку [ADDRESS] крім них та [PERSON] є [PERSON], за якою рішенням колегії суддів апеляційного суду Миколаївської області від 26.05.2011 року визнано право власності на 2/5 частини вказаного будинку. Цілий житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 588 кв.м. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], земельна ділянка надавалась у безстрокове користування [PERSON] на підставі рішення № 51 від 26.02.1970 року та рішення № 358 від 21.11.1974 року Очаківської міської ради. У 2013 році вони звернулися з позовом до суду про поділ спільного майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Під час розгляду справи з'ясувалась та обставина, що на вказану земельну ділянку виданий державний акт на право власності на землю на ім'я [PERSON] Під час укладення договору купівлі-продажу будинку між [PERSON] та [PERSON] було ще укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Укладений договір є підставою для видачі новому власнику державного акту на право власності на землю. У подальшому [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю не отримувала. Посилаючись на ст..120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України просили визнати за ними право власності по 1/5 частині земельної ділянки по [ADDRESS] за кожним у зв'язку з набуттям права власності на частину у житловому будинку. У судовому засіданні позивачі та їх представник свої вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку зареєстрованому в реєстрі за №288, 01серпня 2003 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2011 року за [PERSON] визнано право власності на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області від 28 серпня 2012 року визнано 3/5 частки житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Цим же рішенням, за кожним з них визнано право власності на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 квітня 2013 року № 3157065 та 3157573. Вище зазначений будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0588 га, яка була передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель у власність [PERSON] на підставі рішення XV сесії XXIV скликання Очаківської міської ради від 12 червня 2003 року №22 та було видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 18 липня 2003 року серії МК №048707, що підтверджується його копією. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрованому в реєстрі за №290, 01 серпня 2003 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 588 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч.1, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Вказане положення також закріплено ст.377 ЦК України. При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п.21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Тому, визначаючи розмір часток співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку, суд виходить з розміру часток співвласників у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими спорудами, що на ній розташований, а саме: [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина. Отже, суд приходить до висновку про необхідність визначити частки співвласників земельної ділянки в таких же розмірах: [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина. Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним із них права власності на 1/5 частку вказаної земельної ділянки. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів належить стягнути судові витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом справи та документально підтверджені у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved