Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

14 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Великомечетнянської сільської\~ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 3.1522 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини їй відмовлено. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Великомечетнянської сільської\~ради Кривоозерського району Миколаївської області надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Великомечетнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 22 вересня 2008 року(а.с.7). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дружина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого с.Депутатський Усть-Ямського райЗАГС Якутської АРСР 14 травня 1985 року(а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3.1522 га, кадастровий номер: 4823981000:02:000:1017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4808150902019 від 11 грудня 2019 року(а.с.11-13). Даними довідки відділу у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вих.№492/114-19 від 26 листопада 2019 року підтверджується, що спадкодавцю [PERSON] 10 березня 2006 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №424421 площею 3.21 га, архівний примірник якого у відділі відсутній(а.с.10). Відсутність оригіналу Державного акту у [PERSON] підтверджується поміщеним оголошенням про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №424421, виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 10 березня 2006 року на імя [PERSON] в газеті "Кривоозерщина" від 21 грудня 2019 року за №51(10407)(а.с.14-15). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадщини на земельну ділянку після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,державним нотаріусом позивачу відмовлено через відсутність документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, що належить спадкодавцеві(а.с.6). Як вбачається із спадкової справи №289/2019(а.с.28-38), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.29). Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved