Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 19 вересня 2008 року шлюбі у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 459 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2008 року). Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними постійно виникали сварки, які негативно впливали на психічний стан дітей, сімейні відносини поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з листопада 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Заслухавши сторони, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 19 вересня 2008 року шлюбі у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 459 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2008 року). Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами постійно виникали сварки, які негативно впливали на психічний стан дітей, сімейні відносини поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з листопада 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та дітей. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці за її проханням залишити - "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач як в позовній заяві так і в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на його користь суми судового збору не заявляв, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved