Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

24.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Новоодеська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 6,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-МК № 035464, виданого 23.02.2001 року, на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Новошмидтівської сільської ради від 08.11.2000 року № 121, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 18. Позивач зазначив, що спадкоємцем, окрім нього, після смерті [PERSON] , є його сестра [PERSON] 23.12.2016 року позивач звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте нотаріусом йому було повідомлено проте, що 06.05.2001 року його мати залишила заповіт, за яким вищевказану земельну ділянку заповіла відповідачу. Посилаючись на викладене та те, що оспорюваний заповіт було складено з порушенням, діючого на час його складення, законодавства, позивач просив суд визнати такий заповіт недійсним. Позивач до суду не з`явився, проте його представник надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся неодноразово, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи до суду не з`явився, проте надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника нотаріальної контори. На підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно Новоодеським районним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області серії [NUMBER] від 17.06.2016 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 6,31 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області , яка належала останній на праві приватної власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Новошмидтівської сільської ради від 08.11.2000 року № 121 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 189. Відповідно до заповіту, складеного 06.05.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 18 Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, [PERSON] , яка мешкала в [ADDRESS] , заповіла своїй дочці [PERSON] , 1957 року народження, державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Новошмидтівської сільської ради від 08.11.2000 року № 121 на земельну ділянку площею 6,31 га, яка розташована на території Новошмидтівської сільської ради. Як встановлено з наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , вони є рідними братом та сестрою, а отже і спадкоємцями покійної [PERSON] , яка є їх матір`ю. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ст. 541 ЦК Української РСР, в редакції, що діяла на час складання заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України "Про нотаріат", в редакції, що діяла на час складання заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти. Таку ж норму закріплено і в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5, в редакції, що діяла на час складання заповіту (далі Інструкція). Відповідно до п. 17 Інструкції тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, доручень, заяв, засвідчуваних копій документів і виписок з них повинні бути написані ясно і чітко, числа і строки, які стосуються змісту посвідчуваних заповітів і доручень, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб - без скорочень і з зазначенням їх адреси, а в необхідних випадках - номерів їх рахунку в установах банків. Прізвища, імена та по батькові громадян, у тому числі представників, які беруть участь у нотаріальних діях, повинні бути написані в документі повністю з зазначенням місця їх проживання. Згідно п.п. 1, 3 Інструкції посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу (1540-06) і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету. Заповіт повинен бути складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складення, підписаний особисто заповідачем (стаття 541 Цивільного кодексу). Відповідно до п. 14 Постановив Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. У цьому разі судам слід застосовувати статтю 1257 ЦК, оскільки норми глави 85 ЦК не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. Виходячи з вищевикладеного та того, що оспорюваний заповіт є не чітким (в заповіті не зазначено чітко майно, яке спадкодавець заповідає спадкоємцю), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо визнання такого заповіту недійсним.

Outcome: approved