Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

13 вересня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № SUH0GK00190029. Згідно вказаного договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 28300,00 доларів США на термін до 16.04.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості утворилась заборгованість, яка станом на 02.07.2019 року склала 219177,32 доларів США та складається з наступного : -22670,43 долари США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); -49109,64 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 5844,01 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -141553,24 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача 4856,01 долари США, що за курсом 26,20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.07.2018 року складає 127227,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 23.07.2018 по 02.07.2019 року та судові витрати 1921 грн.00 коп. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 17 січня 2020 року. 17.01.2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19.03.2020 року у зв`язку із заявою представника відповідача про відкладення розгляду справи. 14.02.2020 року від представника відповідача адвоката Верем`юк Д.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до п.1.1 кредитного договору сторонами погоджено строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов`язань за договором (п.5.1), кінцевий строк повернення кредиту - до 16 квітня 2018 року включно, а також строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця відповідно до графіку (п.1.1 договору). Тому з 17 квітня 2018 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані в межах строку кредитування. У кредитодавця припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку після спливу визначеного цим договором строку кредитування. З урахуванням зазначеного вважає, що відсутні правові підстави для задоволенні вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахований після 16 квітня 2018 року, тобто, з 23.07.2018 року по 02.07.2019 року, а вимоги позивача є необґрунтованими. Протокольною ухвалою суду від 19.03.2020 року розгляд справи відкладено до 11.06.2020 року у зв`язку з неявкою сторін у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить задовольнити . В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просить відмовити за необґрунтованістю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № SUH0GK00190029. Згідно вказаного договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 28300,00 доларів США на термін до 16.04.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості утворилась заборгованість, яка станом на 02.07.2019 року склала 219177,32 доларів США та складається з наступного : -22670,43 долари США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); -49109,64 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 5844,01 долари США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -141553,24 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до п.1.1 кредитного договору сторонами погоджено як строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов"язань за договором (п.5.1), кінцевий строк повернення кредиту - до 16 квітня 2018 року включно, повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти періодичним (щомісячними ) платежами з 17 по 22 число кожного місяця, так і строки виконання зобов"язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця відповідно до графіку (п.1.1 договору) (а.с.10-11). Тому з 17 квітня 2018 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані в межах строку кредитування. У кредитодавця припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням зазначеного суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволенні вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахований після 16 квітня 2018 року, тобто, з 23.07.2018 року по 02.07.2019 року, а вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки вимоги про стягнення боргу з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також 3 % річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України позивачем не заявлялись. Такі висновки суду позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

Outcome: dismissed