Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], хоча фактично в даний час в зазначеному будинку не проживають. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, в позивача виникають проблемі зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права, тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги частково, суду пояснив, що позивач є власником будинку [ADDRESS], який придбала з прилюдних торгів 12.03.2015. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON] - бувший власник будинку, його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , хоча фактично в даний час в зазначеному будинку не проживають. В позивача виникають проблемі зі сплатою комунальних послуг, які не надаються відповідачами, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права. Представник позивача просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в решті вимог позов не підтримує, на стягненні судових витрат не наполягає. Відповідач [PERSON] позов визнала, пояснила суду, що її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] повідомлені про час та місце розгляду даної цивільної справи, вони також не заперечують проти задоволення позову і погоджуються знятися з реєстрації з будинку [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку визначені ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України, відповідно до яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Позивач є власником будинку по [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва на право власності [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М. 12.03.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 2-79 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ЕЕТ 277501 від 12.03.2015 (а.с.4,5). Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету "Гірський" м. Могилів-Подільського Вінницької області від 07.04.2015 №133, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], але фактично не проживають (а.с. 6). Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає обґрунтованими вимоги власника даного будинку - позивача по справі щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319,383,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved