Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] - заявник по справі, народився [INFO] року в с. Титьків Полонського району Хмельницької області. У свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданого 04.05.2017 року повторно (а.с.4,5), матір'ю зазначена [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 10.01.2017 року, видане на ім'я [PERSON] (а.с.6). За життя на ім'я [PERSON] було видано державні акти на право особистої приватної власності на земельні ділянки площею 2,31 га, кадастровий номер [NUMBER] та 0,89 га, кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області (а.с.10,11). Крім того, на ім'я [PERSON] 19.06.2006 року було видано державний акт на право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 2,8065 га кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області (а.с.9). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після її смерті до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу звернулися [PERSON] 25.04.2017 року та [PERSON] 28.04.2017 року. Нотаріусом заведено спадкову справу за №28/2017. Однак, постановою нотаріуса від 18.07.2017 року у видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року було відмовлено у зв'язку з неможливістю підтвердження факту їх родинних відносин з померлою. Як вказував заявник, що не спростовано в ході судового розгляду, саме при зверненні до нотаріуса було встановлено наявність розбіжностей у відомостях по-батькові його матері [PERSON], де в одному випадку вона зазначена як «[PERSON]», а в іншому - «[PERSON]», що ускладнює встановлення між ними факту родинних відносин як між матір'ю та сином, що має істотне значення для прийняття ним спадщини після її смерті. Спотворення по-батькові його матері в документах ставить під сумнів наявність між ними споріднення, кровного походження. Встановлення даного факту в судовому порядку надасть їй можливість довести дійсність наявності між ними родинних стосунків, у тому числі здійснити ідентифікацію особи [PERSON] з [PERSON], яка є однією і тією ж особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину. В розумінні ст.ст.2, 3 СК України, Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року, мати та син є близькими родичами кровного споріднення І ступеню. Той факт, що заявник [PERSON] та [PERSON] є сином та матір'ю підтверджується обсягом наданих заявником документів, проаналізованих судом, з яких чітко вбачається дійсність наявності між ними близьких родинних стосунків. Сам факт наявності у заявника свідоцтва про її смерть, зазначення її матір'ю в свідоцтві про його народження, територіальне походження його матері та місце народження [PERSON] в своїй сукупності слугують черговим підтвердженням факту родинних відносин між померлою та заявником. Відмінність в зазначенні по-батькові [PERSON] як «[PERSON]» та «[PERSON]» дійсно має місце як в документах, що стосуються її особи, так і в правовстановлюючих документах на належне їй за життя нерухоме майно. Аналізом документів, що видавались як на ім'я [PERSON], так і стосовно членів її сім'ї, суд приходить до висновку, що відмінності у написанні по-батькові [PERSON] виникли під впливом діалекту, помилкового перекладу по-батькові з російської мови на українську. Крім того, суд вважає важливим зазначити, що в наданих заявником документах збігаються відомості про народження [PERSON], що дозволяє ідентифікувати її як одну людину з [PERSON]. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою [INFO] року, яка є однією особою з [PERSON]. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між заявником та спадкодавицею суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявникові для реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] на належне їй за життя майно, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності. Посилання заявника на недоведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також між ним та [PERSON] як спадкоємцями суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких вимог стосовно встановлення факту родинних відносин між ними заявником не заявлялось. Крім того, встановлення факту родинних стосунків між спадкоємцем та спадкодавцем здійснюється в судовому порядку виключно за зверненням самого спадкоємця з відповідними вимогами, а не в контексті вирішення вимог іншого спадкоємця. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв'язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved