Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», в якому просила визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу, укладений 12.02.2013 року між відповідачем та її малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], згідно з яким остання купила в належній відповідачеві торговій точці № 1990, що знаходиться по вул. Грушевського, 25-А в м.Долина Івано-Франківської області, мобільний телефон «Самсунг-S5380D», вартістю 1149,00 грн. та аксесуари до нього, за що заплатила, з урахуванням знижки, 1406,57 грн. Кошти на придбання мобільного телефону вона їй не давала, дитина взяла гроші без відома батьків. Через день 14.02.2013 року вона звернулася з письмовою заявою до керуючого торгової точки № 1990 [PERSON] з проханням повернути сплачені кошти, однак їй було відмовлено в зв»язку з тим, що на екрані телефону відсутня заводська плівка та прийнято смс-налаштування. Однак, заміна плівки на екрані телефону та смс-налаштування були зроблені з ініціативи працівників належної відповідачеві торгової точки № 1990. Після цього вона неодноразово зверталася зі скаргами та заявами як до відповідача, так і в прокуратуру, однак відповіді на них не отримала. Вважає, що договір купівлі-продажу мобільного телефону «Самсунг-S5380D», укладений 12.02.2013 року ТзОВ «АЛЛО» з її неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], є недійсним (нікчемним), оскільки виходить за межі дрібного побутового, а тому звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила позов задоволити, визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу мобільного телефону «Самсунг-S5380D», укладений 12.02.2013 між ТзОВ «АЛЛО» та неповнолітньою [PERSON], [INFO], зобов»завши відповідача повернути їй сплачені дочкою згідно з фіскальним чеком № 172949 грошові кошти в розмірі 1406,57 грн. в обмін на повернення телефону та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. При цьому пояснив, що вони не здійснювали продаж телефону малолітній особі, що підтверджується результатами службового розслідування. Насправді позивачка [PERSON] зверталася до них з вимогами про повернення коштів, які були частково задоволенні і позивачці повернуто сплачених 160,00 грн.: вартість чохла - 68,00 грн., вартість прикрас - 20,00 грн., вартість брелка - 20,00 грн. та за гарнітуру -52,00 грн. Кошти за телефон не повернуто в зв»язку з тьим, що було встановлено факт користування телефоном і що він зіпсований (наявна подряпина) та не повернуто кошти за наклеювання плівки, оскільки ця послуга реально була надана. Вважає, що позивачкою не доведено факту вчинення оспорюваного правочину її малолітньою дочкою, а тому її позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Статтею 221 даного кодексу передбачено, що правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. У разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним. Стаття 698 ЦК України передбачає, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. В п.п.5,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що 12.02.2013 року неповнолітня [PERSON], [INFO], яка станом на вказану дату не досягла чотирнадцятирічного віку (а.с. 8), в торговій точці № 1990 ТзОВ «Алло», що знаходиться по вул. Грушевського, 25-А в м.Долина Івано-Франківської області, купила мобільний телефон «Самсунг-S5380D», вартістю 1149,00 грн. та аксесуари до нього, за що заплатила з урахуванням знижки 1406,57 грн., що підтверджується виданим відповідачем фіскальним чеком № 172949 від 12.02.2013 року (а.с. 9). Про те, що даний телефон був придбаний неповнолітньою без згоди та відома її батьків, ствердила в судовому засіданні сама неповнолітня [PERSON] та пояснила її мати позивачка [PERSON] Даний акт також підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 14.02.2013 року на адресу відповідача, в якій вона просить повернути сплачені дочкою за телефон кошти (а.с. 10). Про відсутність схвалення позивачкою правочину, укладеного її малолітньою [PERSON], [INFO], свідчить той факт, що на наступний день вона усно звернулася до керівника торгової точки № 1990 ТзОВ «Алло» [PERSON] з вимогою повернути сплачені дитиною за телефон кошти, а ще через день подала йому відповідну письмову заяву (а.с 10). Суд вважає, що укладений 12.02.2013 року між відповідачем та малолітньою [PERSON], [INFO], правочин - договір купівлі-продажу, згідно з яким остання купила в належній відповідачеві торговій точці № 1990, що знаходиться по вул. Грушевського, 25-А в м.Долина Івано-Франківської області, мобільний телефон «Самсунг-S5380D», вартістю 1149,00 грн. та аксесуари до нього, за що заплатила з урахуванням знижки 1406,57 грн., виходить за межі цивільної дієздатності неповнолітньої [PERSON] та за межі поняття "дрібний побутовий правочин". При цьому суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, вони не здійснювали продаж телефону малолітній особі, оскільки вони є голослівними, нічим не підтверджені і спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами. Допитані судом за клопотанням представника відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] також не спростували факту продажу мобільного телефону малолітній [PERSON], оскільки обидвоє пояснили, що не пригадують, хто саме здійснив купівлю спірного мобільного телефону «Самсунг-S5380D». При цьому суд також враховує той факт, що представник відповідача [PERSON] в останньому судовому засіданні після огляду телефону «Самсунг-S5380D» погодився повернути позивачці кошти за нього, вказавши, що відсутні перешкоди для продажі ними даного телефону. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що правочин, укладений 12.02.2013 року між малолітньою [PERSON], [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" є нікчемним, у зв'язку з чим до вказаного правочину необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. За правилами ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За таких обставин, суд не вважає за необхідне визнавати спірний правочин недійсним. Як пояснили сторони по справі та підтверджується завіреними відповідачем принт-скринами з програми 1С, останній частково повернув позивачці сплачені її дочкою кошти в сумі 160,00 грн., а саме: вартість чохла - 68,00 грн., вартість прикрас - 20,00 грн., вартість брелка - 20,00 грн. та за гарнітуру - 52,00 грн. При таких обставинах суд вважає, що слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору купівлі-продажу мобільного телефону «Самсунг-S5380D», укладеного 12.02.2013 року ТзОВ «АЛЛО» з неповнолітньою [PERSON], [INFO], - двосторонню реституцію, зобов'язавши ТзОВ «АЛЛО» повернути матері неповнолітньої [PERSON] сплачені за мобільний телефон «Самсунг-S5380D» кошти в сумі 1246,57 грн., одночасно зобов»язавши позивачку повернути відповідачеві вказаний мобільний телефон у повній комплектності. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 31,215,216,221,236,655,698 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved