Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

09 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 18.12.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., реєстр № 3341, зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя 25.12.2009 року № 28824904. У вказаній квартирі зареєстрований з 25.08.2000 року її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано - 22.12.2005 року. З 2006 року відповідач виїхав з квартири, де він проживає, їй невідомо, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі він не здійснює. Просила позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка у відкрите судове засідання не з'явилася, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] на підставі ст.405 ЦК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик його до суду була направлена житлово-експлуатаційній організації - ЖКП "Азовжитлокомплекс", для вручення [PERSON], за правилами ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Однак повістка була повернута до суду з поміткою про неможливість її вручення адресату, оскільки останній у квартирі [ADDRESS] не проживає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці по справі [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 18.12.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., реєстр № 3341, зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя 25.12.2009 року № 28824904. З копії особистого рахунку вбачається, що в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO]. З акту ЖКП "Азовжитлокомплекс" від 09 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає з 30 березня 2006 року, про що свідчать сусіди. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивачка прописала у належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] колишнього чоловіка - відповідача по справі, який не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилою площею у спірній квартирі. Аналізуючи вищевикладене суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванні квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved