Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

12.02.2015 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі є співвласниками трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира загальною площею 63,90 кв.м., житловою площею 44,.00 кв.м. складається з трьох кімнат. У вказані квартирі зареєстровані: [PERSON], 1983 року народження, уродженка м. Києва (власниця 1/2 частини квартири); [PERSON], 2013 року народження; [PERSON], 1968 року народження, уродженка м. Києва (власниця ? частини квартири); [PERSON], 1988 року народження, уродженець м. Києва; [PERSON], 1994 року народження, уродженець м. Києва. Із жовтня 2013 року [PERSON] за власним бажанням самовільно переїхав на інше місце проживання із цього строку у вищевказаній квартирі не проживає без поважних на то причин, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов. Позивачі зазначають, що жоден із проживаючих в квартирі будь-яких перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинив і не чинить. На протязі цього періоду із відповідачем по справі - [PERSON] будь-яких відносин позивачі не підтримують. На теперішній час розміри сплати за комунальні послуги вагомі. Із врахуванням реєстрації відповідача по справі - [PERSON] позивачі змушені сплачувати і за нього комунальні послуги, хоча він фактично на цій житловій площі не проживає, а залишається тільки зареєстрованим. Таож позивачі зазначають, що між співвласниками вищевказаної квартири, а саме: [PERSON] та [PERSON] досягнута усна домовленість про обмін житлової площі, але у зв'язку із реєстрацією [PERSON] вони позбавлені можливості реалізувати свої права власників. Також позивачі вказують, що вони неодноразово намагалися мирним шляхом вирішити виникле спірне питання і пропонували відповідачу по справі - [PERSON] добровільно знятися із реєстрації, однак останній поставив перед ними кабальні умови, а саме, що він добровільно зніметься із реєстрації при умові, якщо позивачі сплатять йому 10000,00 доларів США. Позивачі вказують, що таких коштів у них немає та вважають вимоги відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї втрачає право на користування житло в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наведених обставин позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. До початку судового розгляду позивачі звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Згідно наявних в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності на житло від 03.06.2005 року, свідоцтв про право на спадщину за законом від 31.05.2006 року, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] по ? частині (а.с. 6-8). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно довідки форми 3 від 02.02.2015 року, у зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], 1983 року народження (власник ? частини); [PERSON], 2013 року народження (син [PERSON]); [PERSON], 1968 року народження (власниця ? частини); [PERSON], 1988 року народження (син [PERSON]) та [PERSON], 1994 року народження (син [PERSON]) (а.с. 13). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у належній позивачам квартирі понад встановлені законом терміни, підтверджується актами складеними сусідами позивачів та затвердженими головою ЖБК "Дорожник" від 10.10.2014 року, 29.12.2014 року та від 28.01.2015 року зі змісту яких вбачається, що відповідач не проживає у квартирі з жовтня 2013 року та не сплачує комунальні послуги (а.с. 14-16). Таким чином, як вбачається з позовної заяви та зібраних по справі доказів, відповідач не проживає в квартирі понад встановлений ст. 405 ЦК України термін. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, він з реєстраційного обліку не знімається, не приймає участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що позивачі правомірно вимагають визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved