Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.10.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно кошти для погашення кредиту. 02.05.2019 відповідач та банк уклали додаткову угоду до договору № SAMDN40000015748904, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 додаткової угоди за умови належного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених п.1.5 додаткової угоди. Проте [PERSON] зобов`язання перед банком не виконала, внаслідок чого станом на 11.12.2020 року виникла заборгованість в сумі 13220,99 грн, в тому числі: 415,71 грн - заборгованість за кредитом, 175,15 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 12630,13 грн - заборгованість за пенею. Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості за кредитним договором №SAMDN40000015748904 від 02.05.2019 року та судові витрати в розмірі 2270 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від неї не надійшло. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 02.05.2019 відповідач та АТ КБ "ПриватБанк" уклали додаткову угоду до договору № SAMDN40000015748904 від 31.08.2007 року, відповідно до якої банк зобов`язується здійснити анулювання частини заборгованості клієнта, що всього становить 41021,46 грн, в розмірі 30496,20 грн та змінити процентну ставку на 0,01 % за умови належного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених п.1.5 додаткової угоди, а саме: якщо [PERSON] здійснить платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 1578,79 грн у строк не пізніше 02.05.2019 року та в подальшому буде погашати заборгованість шляхом здійснення платежів у розмірі 1491,10 грн до 25 числа щомісяця протягом 6 місяців, розмір останнього платежу - 1491,11 грн. Вказана додаткова угода підписана [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] за період з 02.05.2019 по 11.12.2020 року, 02.05.2019 року нею було сплачено 1578,79 грн. на погашення кредиту, однак в подальшому платежі вносилися не в повній мірі, з порушенням графіку погашення заборгованості - не в сумі 1491,10 грн, щомісячно, як це передбачено п.1.5.2 додаткової угоди (а.с.11, 12). Згідно з розрахунком позивача станом на 11.12.2020 року заборгованість відповідача за договором № SAMDN40000015748904 від 02.05.2019 року становить 13220,99 грн, в тому числі: 415,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 175,15 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом та 12630,13 грн - заборгованість за пенею (а.с.7-8). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У додатковій угоді до договору № SAMDN40000015748904 від 02.05.2019 рокузазначена процентна ставка в розмірі 0,01 %, яка застосовується в разі належного виконання позичальником зобов`язань, передбачених договором та п.1.5 цієї угоди; розмір пені та порядок її нарахування умовами додаткової угоди взагалі не передбачено (а.с.10). З виписки по рахунку [PERSON] за період з 02.05.2019 по 10.12.2020 року та з 02.05.2019 по 11.12.2020 року вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом та пені здійснювалося банком згідно з кредитним договором № SAMDN40000015748904 від 31.08.2007 року (а.с.13-21). Разом з тим, до матерілів справи не долучено укладеного між сторонами кредитного договору № SAMDN40000015748904 від 31.08.2007 року, натомість надано копію заяви б/н від 16.10.2007 року, підписану [PERSON] , відповідно до якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 250 грн на картковий рахунок, зі сплатою відсотків на користування кредитом - 1,9% на місяць. У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами, з якими вона ознайомилася та згідна, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9). Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів позивачем також не додано. За таких обставин та без наданих підтверджень щодо домовленості сторін про сплату конкретних відсотків за користування кредитом та пені по договору № SAMDN40000015748904 від 31.08.2007 року, наданий банком розрахунок не може бути підтвердженням правильності порядку їх нарахування та розміру. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 175,15 грн та пені в розмірі 12630,13 грн не підлягає до задоволення. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті в повній мірі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 415,71 грн за додатковою угодою № SAMDN40000015748904 від 02.05.2019 року, в решті позову необхідно відмовити. Оскільки позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 71,38 грн.

Outcome: partial