Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у неї з відповідачем народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . 05 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 607/13584/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну із дітей починаючи із 05 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З червня 2019 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, внаслідок чого станом на 18 вересня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] становить 110 069 грн., що слідує із розрахунку державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Угрин З. Р. За розрахунками позивача за період з червня 2019 року по вересень 2020 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, складає 311\~025 грн. З урахуванням викладеного [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 311\~025 грн. та 4\~000 грн. понесених витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 26 жовтня 2020 року судом зареєстровано відзив [PERSON] на позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якому він просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] . Додатково зазначив, що долучений до позовної заяви розрахунок неустойки (пені) по заборгованості за несплату аліментів виконаний без врахування діючої редакції ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, а також без врахування тієї обставини, що ним за період охоплений позовом було сплачено на користь позивачки аліменти на загальну суму 13 000 грн. Відповідач посилається на те, що згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України сума неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. При цьому, згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 18 вересня 2020 року, виконаного державним виконавцем Угрин З. Р., заборгованість станом на 01 серпня 2020 року становить 110 069 грн. [PERSON] вважає вказаний розрахунок некоректним, оскільки він виконаний без врахування платежу в сумі 3 000 грн., який ним було здійснено 31 січня 2020 року, а також є математично невірним, оскільки загальний розмір заборгованості за період з червня 2019 року до 01 серпня 2020 року (14 місяців), з врахування здійснених відповідачем платежів, не може перевищувати 92 000.00 грн. (7 500.00 грн. * 14 13 000.00 грн.). Відтак, виходячи з положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України загальний розмір неустойки (пені) за будьяких обставин не може бути більшим 100% заборгованості зі сплати аліментів, тобто 92 000 грн. Також відповідач [PERSON] зазначає, що за весь 2019 рік від підприємницької діяльності ним отримано всього 45 000 грн. доходу, з якого він сплатив податки та єдиний соціальний внесок, а у 2020 році - 2 450 грн. 29 січня 2020 року відповідачем припинено підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань внесено запис за №26460060003011399. З того часу він жодного доходу не отримує. [PERSON] обґрунтовує відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів вказаними обставинами та посилається на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, яка виключає можливість стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 04 листопада 2020 року судом зареєстровано відповідь [PERSON] на відзив, в якому вона зазначає, що твердження відповідача про некоректність та математичну правильність розрахунку державного виконавця через не врахування платежу у сумі 3 000 грн. є безпідставними, оскільки квитанція [PERSON] від 31 січня 2020 року про сплату аліментів на суму 3000 грн. на користь [PERSON] не була надана боржником державному виконавцю і не додавалася до матеріалів виконавчого провадження. Також позивач покликається на те, що доказів виникнення заборгованості по аліментах внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками [PERSON] до суду не надав, а тому слід прийти до висновку про необхідність стягнення неустойки. Окрім цього [PERSON] ставить під сумнів твердження відповідача про припинення ним зайняття підприємницькою діяльністю, та вважає, що останній має достатній рівень доходу, виходячи із майна, яке перебуває у його власності та коштів, розміщених на банківських рахунках. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Сампара Н. М. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Позивач додатково повідомила, що відповідач відмовляється від дітей та жодної допомоги на їх утримання не дає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача додаткового повідомив, що пеня нарахована всупереч положенню ч. 6 ст. 196 СК України, оскільки борг щодо сплати аліментів був 92 тис. грн., а пеня не може перевищувати суму боргу. За весь 2019 рік [PERSON] отримав дохід у розмірі 45 тис. грн., а на початку 2020 року припинив підприємницьку діяльність. Відповідач [PERSON] додатково суду пояснив, що діти до нього приходили раніше, зараз він до них телефонує, але мати не дозволяє їм зустрічатися з батьком. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є знайомою позивача [PERSON] . Свідок працює інструктором по водінню і має маршрут через ринок. Проїжджаючи повз, [PERSON] бачить торгове місце відповідача, він там перебуває з 12 год. до 18 год. у всі дні тижня, окрім понеділка. 04 листопада 2020 року [PERSON] зробила фотознімки [PERSON] на його робочому місці та надіслала позивачу, як доказ того, що відповідач продовжує займатися підприємницькою діяльністю. Про те, що здійснює фотографування, свідок [PERSON] не попереджала. Вона боїться підходити до відповідача, оскільки мав місце інцидент, коли свідок перебувала на ринку [PERSON] підійшов до неї і наніс удар ногою (копнув). Знає, що відповідач сім`ї не допомагає, відповідальності жодної за це не несе. Коли позивачу у машині спустили колесо, свідок приїжджала до неї на роботу та допомагала його підкачати, колесо було спущене, не пробите. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є знайомою позивача [PERSON] . На прохання позивача здійснити контрольну закупку для підтвердження того, що відповідач продовжує працювати 01 листопада 2020 року вона прийшла на місце його роботи точку 60П на ринку, де придбала туалетний папір, станок і батарейки, заплатила гроші і пішла. Свідок розрахункових документів не отримала, оскільки на ринку їх не видають. Коли здійснювала покупку, то до відповідача приходили інші особи, які також щось придбавали. Заслухавши доводи учасників судового розгляду, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. За час перебування у шлюбі в позивача та відповідача народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що сторонами визнається і не оспорюється. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року у справі № 607/7752/19 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, визначено місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відтак, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Також між сторонами мав місце спір щодо стягнення з [PERSON] аліментів в користь [PERSON] , який вирішено шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментних платежів щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 2\~500 грн. на кожну із дітей, про що у справі № 607/13584/20 було постановлено рішення. Ці обставини сторонами також не оспорюються. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 38581 від 18 вересня 2020 року, наданого державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південнозахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Угрин З. Р., станом на 18 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2\~500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну із дітей починаючи з 05 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття числиться заборгованість із сплати аліментів у розмірі 110\~069 грн., всього сплачено: 9\~931 грн. Виникла заборгованість зі сплати аліментів і стала підставою для звернення [PERSON] із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Як слідує з розрахунку, складеного адвокатом [PERSON] загальна сума неустойки по заборгованості за несплату аліментів за період з червня 2019 року по вересень 2020 року становить 311\~025 грн. Відповідно до відповіді на безкоштовний запит Міністерства юстиції, [PERSON] 29 січня 2020 року припинив підприємницьку діяльність фізичної особипідприємця за власним рішенням, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань: 26460060003011399. Згідно з податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особипідприємця за 2019 рік [PERSON] отримав загальну суму доходу 45\~000 грн., за 2020 рік 2\~450 грн. Як свідчать меморіальні ордери МАВ3743664 від 13 грудня 2019 року, МАВ3817249 від 24 грудня 2019 року, МАВ3837644 від 27 грудня 2019 року, МВ42833594 від 31 січня 2020 року платником здійснено платежі отримувачу [PERSON] , призначення: аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] у сумі 3\~000 грн., 3 000 грн., 4 000 грн. та 3\~000 грн. відповідно. Адвокатом Покотило Ю. В. подано запит № 35 від 22 жовтня 2020 року начальнику Тернопільського РВ ДВС Південнозахідного міжрегіонального управління юстиції (м. ІваноФранківськ) про те, чи виносились державним виконавцем постанови про накладення на боржника [PERSON] штрафу на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та чи враховано державним виконавцем при здійснення розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 18 вересня 2020 року / 01 серпня 2020 року сплату боржником [PERSON] на користь стягувача аліментів у сумі 3\~000 грн., здійснену ним 31 січня 2020 року. У відповіді на вказаний запит № 43590 від 29 жовтня 2020 року зазначено, що квитанція [PERSON] від 31 січня 2020 року про сплату аліментів у сумі 3\~000 грн. на користь [PERSON] не була надана боржником і не додавалась до матеріалів виконавчого провадження, тому не була врахована при здійснення розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 18 вересня 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 28 жовтня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 114\~569 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік. Відповідно до ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» 28 жовтня 2020 року державний виконавець виніс постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 22\~913, 80 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 43589 від 29 жовтня 2020 року, наданого державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південнозахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Маців Р. І. з примусового виконання виконавчого стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2\~500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну із дітей починаючи з 05 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття станом на 28 жовтня 2020 року числиться заборгованість із сплати аліментів у розмірі 114 569 грн., всього нараховано: 127\~500 грн, всього сплачено: 12 931 грн. Заборгованість з червня 2019 року по вересень 2020 року включно складає суму 107\~069 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15143572 від 22 грудня 2013 року [PERSON] є власником житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] , загальною площею 367, 3 кв.м. Як слідує з договору № ПМО503 про бронювання (резервування) квартири від 17 жовтня 2017 року, укладеного між ПАТ «Компанія з управління активами «Національний резерв» та [PERSON] за останнім заброньована квартира [ADDRESS] , загальна площа 63,9 кв.м. Згідно з договором про організацію та проведення будівництва від 12 вересня 2017 року, [PERSON] та ПП «Креаторбуд» домовилися про те, що [PERSON] передає грошові кошти у розмірі 463\~050 грн. для будівництва магазину « [INFO] » № 2, загальною проектною площею 34,30 кв.м. на 1 поверсі у багатоквартирному будинку з вбудованоприбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на права власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 802713 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 га на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Як слідує з довідок про визначення середньоринкової вартості майна від 21 березня 2019 року, виданих суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнський експертноправовий союз» середньоринкова вартість без ПДВ колісного транспортного засобу VOLSKWAGEN TOURAN (загальний легковий універсал), рік випуску 2011, тип палива дизельне, об`єм двигуна 1598 см3 349\~430 грн., колісного транспортного засобу ВАС 21093 (легковий комбі), рік випуску 1995, трансмісія [NUMBER] , об`єм двигуна 1499 см3 39\~790 грн., житлового будинку загальною площею 367, 3 кв.м., житловою площею 157,7 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] 3\~970\~000 грн., земельної ділянки (кадастровий номер 6125287500:01:018:0037) загальною площею 0, 10 га, що розташована за адресою Тернопільська обл., Тернопільський рн, Смиковецька сільська рада. В судовому засіданні сторони підтвердили, що вищевказане майно є предметом спору за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, який перебуває на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області. Щодо внутрішнього оформлення будинку, де проживає відповідач, то суд звертає увагу, що такі доводи не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки суд не з`ясував джерела та часу придбання цього майна, як і місця його знаходження, а відтак позбавлений можливості робити висновки про те, що [PERSON] ним володіє, що б вказувало на його задовільне матеріальне становище. Дії відповідача щодо пошкодження чи вчинення інших маніпуляцій із шиною автомобіля, яким користується позивач свідчать про те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що не впливає на прийняття судом рішення по суті. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~196\~СК України\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У пункті 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вказано, що передбачена\~ст.\~196\~СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Припинення [PERSON] підприємницької діяльності за власним рішенням не є перешкодою для його працевлаштування та отримання ним заробітної плати з якої можуть стягуватися аліменти у встановленому законом розмірі. Відповідач є працездатним, доказів зворотнього судом не здобуто, а тому зобов`язаний виконувати рішення суду, як і має нести відповідальність за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будьяких обмежень щодо періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Однак зазначено про те, що розмір нарахувань не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості та у разі застосування до платника аліментів заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16ц (провадження №14616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 61554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 62589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 61477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Однак при проведенні розрахунку суд виходив із того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму. Згідно розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, долученого позивачем до матеріалів справи, пеня за несвоєчасну сплату аліментів становить 311\~025 грн. Суд не погоджується із таким розрахунком пені та проводить свій розрахунок. Суд вважає, що розрахунок неустойки (пені) слід здійснювати, починаючи 05 червня 2019 року, як зазначено у виконавчому листі, виданому Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 05 грудня 2019 року, а тому, з урахуванням Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16ц, початок розрахунку слід здійснювати з 01 липня 2019 року. Розрахунок пені за аліментами слід провести у період із 01 липня 2019 року по 01 жовтня 2020 року (дата звернення до суду із позовом), який суд здійснює наступним чином: за липень 2019 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 458 днів (кількість днів із 01 липня 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 34 350 грн.; за серпень 2019 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 427 днів (кількість днів із 01 серпня 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 32 025 грн.; за вересень 2019 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 396 днів (кількість днів із 01 вересня 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 29 700 грн.; за жовтень 2019 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 366 днів (кількість днів із 01 жовтня 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 27 450 грн.; за листопад 2019 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 335 днів (кількість днів із 01 листопада 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 25 125 грн.; за грудень 2019 року: 1500 гривень (сума заборгованості) х 305 днів (кількість днів із 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 4 575 грн.; за січень 2020 року: 569 гривень (сума заборгованості) х 274 днів (кількість днів із 01 січня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 1559, 06 грн.; за лютий 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 243 днів (кількість днів із 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 18 225 грн.; за березень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 214 днів (кількість днів із 01 березня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 16 050 грн. за квітень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 183 днів (кількість днів із 01 квітня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 13 725 грн.; за травень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 153 днів (кількість днів із 01 травня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 11 475 грн.; за червень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 122 днів (кількість днів із 01 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 9 150 грн.; за липень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 92 днів (кількість днів із 01 липня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 6 900 грн.; за серпень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 61 днів (кількість днів із 01 серпня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 4 575 грн.; за вересень 2020 року: 7500 гривень (сума заборгованості) х 30 днів (кількість днів із 01 вересня 2020 року по 01 жовтня 2020 року) х 1% = 2 250 грн. Таким чином, загальна сума пені становить 237\~134, 06 грн. Сума пені за аліментами у розмірі 237\~134, 06 грн. перевищує сто відсотків заборгованості відповідача зі сплати аліментів, яка з червня 2019 року по вересень 2020 року включно складає суму 107\~069 грн., згідно розрахунку державного виконавця від 29 жовтня 2020 року, а тому до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає неустойка (пеня) зі сплати аліментів у розмірі не більше ста відсотків від суми заборгованості, тобто - 107 069 грн. Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» 28 жовтня 2020 року державний виконавець виніс постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 22\~913, 80 грн. Відтак, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, від суми пені 107\~069 грн. слід відняти штраф в розмірі 22\~913, 80 грн., що дорівнює 84\~155, 20 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог, стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 84\~155, 20 грн., за період з червня 2019 року по вересень 2020 року. Щодо позовної вимоги про стягнення понесених витрат на правову допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стороною позивача не надано суду жодних документів на підтвердження наданих послуг правничої допомоги, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог у вказаній частині. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial