Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

24 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Крім нього в квартирі зареєстрована [PERSON] , яка не проживає в квартирі з серпня 2014 року . Оскільки відповідач не проживає в квартирі у нього виникають проблеми пов`язані з необхідністю надмірної сплати комунальних послуг, які фактично не надаються, але нараховуються на непроживаючу особу, чим порушуються його права , тому він змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 03.01.2020 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Акрітов П.К. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 18,24,27,34). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 18.02.2020 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем [PERSON] , до 2014 року проживала в квартирі [PERSON] , яка продала квартиру після смерті чоловіка [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 18.02.2020 суду достовірно стверджував, що з 2014 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . До 2014 року [PERSON] продала квартиру сім`ї [PERSON] , з того часу не проживає в квартирі. Він неодноразово був в даній квартирі після 2014 року , там проживає [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 07.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7-8). В зазначеному будинку відповідно до довідки виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради від 27.12.2019 року за адресою [ADDRESS] , крім позивача зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 13.10.2004 року (а.с.18). Відповідач в квартирі фактично не проживає, речей, які їй належать не має, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 15.12.2019 (а.с. 6). Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] , без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] , речей в квартирі не має, з метою усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власником своїм майном, суд вважає, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення, що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved