Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

26 січня 2016 року (за інформацією про вдправлення) уповноважений представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 15 січня 2008 року № К3JWGK15006717 (далі Договір) позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 57300,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 15.01.2028, а третя особа зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені Договором. Позивач взяті на себе зобов»язання виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] станом на 25 грудня 2015 року має заборгованість 203896,10 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом 44388,38 дол. США, по процентах за користування кредитом 49267,77 дол. США, по комісії за користування кредитом 1529,73 дол. США, пеня 108710,22 дол. США. В забезпечення виконання зобовязання за Договором позивач та [PERSON] уклали договір поруки від 15.01.2008 № К3JWGK15006717 (далі договір поруки), згідно з умовами якого остання зобов'язалася перед позивачем нести солідарну відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобов'язань за Договором. Позивач на підставі п. 5 договору поруки направив відповідачу 06.09.2015 письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, яка залишена без задоволення, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 130635,88 дол. США, що за курсом 22,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.12.2015 складає 2999399,80 грн, з яких, заборгованість \~за кредитом 44388,38 доларів США, по процентам за користування кредитом 49267,77 доларів США, по комісії за користування кредитом 1529,73 доларів США, за пенею 35450,00 доларів США. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, уповноважений представник позивача направив суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, відповідач та третя особа про причини неявки суду не повідомили, копії позовної заяви з додатками отримали, своїх заперечень суду не надали. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») (а.с.17, 19, 20 копії довідки ЄДРПОУ, банківської ліцензії, Статуту) та [PERSON] 15.01.2008 було укладено кредитний договір № К3JWGK15006717, відповідно до умов якого позивач надав останньому кредит на придбання нерухомості строком з 15.01.2008 по 15.01.2028 у розмірі 46000,00 дол. США на придбання нерухомості, а також 11300,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до змісту п. 8.1 Договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплачувати кошти згідно з Графіком погашення кредиту (щомісячний платіж) в розмірі 527,61 дол. США (що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії) щомісяця з 15 по 19 число кожного місяця. Відповідно до п. 5.1, п. 8.4 Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до змісту п. 2.3.7 Договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3, зокрема у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами цього Договору. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав. Матеріалами справи підтверджено факт видачі [PERSON] кредиту у розмірі 46000,00 дол. США (а.с.15 - копія заяви на видачу готівки № 25). [PERSON] взятих зобовязань не виконує. Згідно із договором поруки, укладеним між позивачем та відповідачем від 15.01.2008 № К3JWGK15006717, остання зобов'язалась перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобов'язань за зазначеним Договором. Позивач на підставі п. 5 договору поруки 06.09.2015 направив відповідачу письмове повідомлення з вимогою виконати взяті зобовязання (а.с.9 копія повідомлення). Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 25.12.2015 складає 130635,88 дол. США, з яких, заборгованість \~за кредитом 44388,38 доларів США, по процентам за користування кредитом 49267,77 доларів США, по комісії за користування кредитом 1529,73 доларів США, за пенею 35450,00 доларів США. За курсом НБУ (1 долар США = 22,96 грн) загальна сума заборгованості становить 2999399,80 грн, з яких, заборгованість \~за кредитом 1019157,20 грн, по процентам за користування кредитом 1131188,00 грн, по комісії за користування кредитом 35122,60 грн, за пенею 813932,00 грн (а.с.4-7, 8 розрахунок заборгованості). Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за Договором та його припинення відповідач суду не надала та не спростувала доказів, наданих позивачем. При предявленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 44991,00 грн (а.с.1 платіжне доручення). Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки на встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов договору поруки, що є підставою для стягнення із неї заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved