Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем вони одружилися 10.06. 1989 року. За час спільного проживання народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Згідно рішення Рахівського районного суду від 02.09. 2005 року, відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на її користь на утримання сина до досягнення ним повноліття. На сьогоднішній день син являється повнолітнім, однак продовжує навчання на третьому курсі Івано-Франківського коледжу Львівського національного аграрного університету. Їй одній важко утримувати дитину та забезпечувати його всім необхідним для нормального проживання та навчання. Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання сина, тому вона просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Однак надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06. 1989 року, реєстрація якого була проведена Лазещинською сільською радою, Рахівського району Закарпатської області. Від шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої сина [PERSON], на період його навчання у вищому навчальному закладі та додаткових витрат на навчання. Відповідно до довідки Івано-Франківського коледжу Львівського національного аграрного університету від 28.05. 2014 року № 308, син сторін [PERSON], є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Лазещинської сільської ради № 2570 від 03.10.2013 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 03.10. 2013 року, на утриманні позивачки знаходиться повнолітній син [PERSON], [INFO], позивачка з сином проживають у будинку її матері, позивачка на даний час ніде не працює, матеріально-побутові умови їх проживання потребують покращення. Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, враховуючи норми закону та докази надані позивачкою, суд вважає, що навчання дитини в коледжі зумовлює необхідність у додаткових витратах на дитину, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання). Як вже було встановлено, повнолітній син сторін, [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже він не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови потребують покращення і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, оскільки протилежне ним не доведено, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі, в якому просить позивачка, в 1/4 частині його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 02 липня 2014 року. Суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Також, судом встановлено, що ТУ ДСА в Закарпатській області сплатило 50 гривень за подання оголошення в газеті "Новини Закарпаття". Дані витрати у відповідності до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України відносяться до судових витрат, тому підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved