Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] та стягнути на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн.. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 18.06.2014 року а.с. 28, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, в їх обґрунтування зазначають, що з відповідачем [PERSON] вона проживала у цивільному шлюбі, в період якого народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з [PERSON] припинені з червня 2014 року. Після припинення сімейних відносин між ними неповнолітня - [PERSON], [INFO] залишилась проживати з матір'ю - [PERSON], перебувала на її утриманні та вихованні. Вона отримує пенсію на утримання неповнолітньої [PERSON] в сумі 1300 грн. 06 січня 2015 року рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім'ї неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі позивачкою. Проживала зі позивачкою та перебувала на її утриманні до викрадення відповідачем дитини. 18 лютого 2015 року батько дитини - [PERSON] самовільно, без її відома та згоди забрав дочку зі школи та їй не повернув. Дитину повертати відмовляється, утримує її у себе без її згоди, фактично самовільно змінив місце проживання неповнолітньої - [PERSON]. Неповнолітня [PERSON], [INFO]. є інвалідом дитинства, вроджений порок серця, перенесла операцію на серці, вона потребує підвищена догляду. Своїми неправомірними діями відповідач свідомо шкодить здоров'ю доньки може мати незворотні наслідки для дитини. Дочку відповідач використовує як засіб помсти позивачки, у зв'язку з тим, що вона відмовилась спільно з ним проживати, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій. Дочка потребує додаткових індивідуальних занять для розвитку мовлення, які з нею займалась. Крім того, дочка потребує материнського піклування в силу свого віку хвороби, жіночої статті. Відповідач в добровільному порядку повертати дитину їй не бажає. [PERSON] не має постійного заробітку, власного житла, зловживає спиртними напоями, судимий. Тому вона просить визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] та стягнути на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн.. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, обґрунтовує це тим, що між ним та колишньою дружиною не досягнуто згоди щодо місця проживання доньки [PERSON]. [PERSON] має у власності житловий будинок в с. Карпівка, в якому проживає разом із своїми батьками, в будинку створенні належні умови для проживання дитини та її виховання, він має постійний заробіток. Проживання доньки із матір'ю не дасть в повній мірі забезпечити належні умови проживання, так як матір [PERSON] створила нову сім'ю , з цих підстав не має часу приділяти належної уваги , щодо доньки [PERSON]. За весь час, що дитина проживає з ним, позивач не провідує дитину, не цікавиться її життям. Також позивачкою не підтверджено факту понесення моральної шкоди. Тому він вважає, що потрібно відмовити в задоволенні позову в повній мірі. Представник виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради до суду надали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Дніпропетровської області до суду надали висновок в якому зазначили, що місце проживання малолітньої [PERSON] встановити за бажанням самої дитини а.с. 92, в судовому засіданні висновок підтримали та рішення прохають винести на користь дитини. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, суд встановив наступне. Від цивільного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом по народження [NUMBER] від 27 червня 2006 року а.с. 3. Із довідки об'єднання співробітників багатоквартирного будинку «Інгулець -36» вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник а.с. 71, її чоловік [PERSON], донька [PERSON] та онука [PERSON]. Згідно договору про оренду від 22 липня 2014 року [PERSON] орендує квартиру за адресою [ADDRESS] а.с. 108. Згідно характеристики депутата Миколаївської селищної ради [PERSON] характеризується позитивно, займається вихованням доньки, проживає в [ADDRESS] з січня 2015 року а.с. 40. Актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] по [ADDRESS], затвердженого Директором Криворізької КЗШ I-III ступенів №99 зафіксовано, що [PERSON] проживає у вказаному будинку із матір'ю [PERSON] пенсіонерка, для дитини є всі умови для прожиття та розвитку а.с. 41. Згідно вироку від 21 березня 2013 року [PERSON] судимий, судимість не знята та не погашена а.с. 32-34. Згідно витягу з протоколу від 17 квітня 2014 року №379-б дитина [PERSON] хвора та потребує індивідуального навчання а.с. 91. Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що між сторонами виникають суперечності, пов'язані з визначенням місця проживання дитини, так як батько забрав дитину від матері та не повертає, без визначення місця проживання. В такому випадку її вимога про визначення місця проживання дитини ґрунтується на законі. Разом з тим суд вважає, що рішення виконавчого комітету Інгулецької в місті ради м. Кривий Ріг не врахувало інтереси дитини, її вік, стан здоров*я. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що конфлікти між батьками дитини негативно вплинули на психічне здоров'я дитини. Дитині необхідне спілкування як з матір'ю так і з батьком і обмеження в такому спілкуванні може вплинути на формування дитини як особистості. Під час додаткових занять дитина була більш розвинута, а на даний час вона відстає від програми. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що конфлікти між батьками дитини негативно вплинули на психічне здоров'я дитини. Зараз вона проживає з батьком, він займається її вихованням. Також свідок підтвердила той факт, що позивачці було відомо , що дитину зі шкоди забере батько. Під час вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я дитини та батьків. Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України встановлює, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до положень частини 1 статті 161 Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 даної статті, Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю відповідає його інтересам, виходячи з наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип не встановлено передбачених ч. 2 ст. 161 СК України чи будь-яких виключних обставин, які б викликали необхідність розлучення малолітньої дитини з її матір'ю. Судом встановлено, що позивачка тривалий час належний чим виконувала батьківські обов'язки, займалась її вихованням, навчанням, матеріальним утриманням, турбувалась про її розвиток та здоров'я, створила належні умови для проживання дитини, забезпечена житлом, не страждає на алкогольну чи наркотичну залежність, не притягувалась до відповідальності. Постановляючи рішення про визначення місця проживання з матір'ю суд виходить з того, що цього вимагають інтереси малолітньої, враховуючи вік дитини, особисту прихильності дитини до батьків та ставлення кожного з них до виконання своїх батьківських обов'язків, бере до уваги, що відповідач позитивно характеризується за місцем проживання, притягувався до кримінальної відповідальності, дитині вкрай необхідна материнська турбота, з моменту народження позивачка опікувалась дитиною, що являється звичним для дитини, позбавлення материнської турботи негативно впливає на психологічний стан дитини, тому суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Інгуецької районої м. Кривого Рогу ради щодо відповідності інтересам дитини визначення місця проживання з батьком. Що стосується посилання відповідача на те, що у батька з донькою спільні інтереси та задоволення позову призведе до порушення інтересів відповідача, суд виходить з того, що при вирішенні даного позову суд насамперед виходить з інтересів дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням її інтересів. Разом з тим, визначення місця проживання дитини з одним з батьків не є обмеженням іншого з батьків у спілкуванні з дитиною та участі у вихованні дитини, оскільки законом передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини незалежно від того, з ким з батьків проживає дитина. Позивачка не має наміру створювати відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, висловлює розуміння необхідності для повноцінного розвитку дитини також батьківського піклування та спілкування з батьком. У випадку виникнення спору з даного питання відповідач вправі звернутись до органу опіки, суду для визначення способу участі у спілкуванні та вихованні. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторонами було фактично визначено місце проживання дитини з позивачкою, де малолітня [PERSON] зареєстрована та тривалий час проживала з матір'ю, з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини. 18 лютого 2015 року відповідач забрав дитину зі школи, та не повернув матері, не звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком змінив попереднє місце проживання дитини, в зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з позовом про визначенн місця проживання дитини. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь із [PERSON] 3000 грн. моральної шкоди до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Однак, при розгляді справи позивачем належними і допустимим доказами не підтверджено факту понесення моральної шкоди в розумінні положення Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач вчинив протиправні дії, свавільно змінив місце проживання малолітньої дитини без згоди її матері, позивачки по справі, яка забезпечена житлом, не працює , але в неї є чоловік на утриманні якого вона й знаходиться, батьківських прав не позбавлена, має нормальні умови для проживання дитини (а.с.107), чим порушив права дитини в частині місця її проживання, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю . Стянути з [PERSON] судовий збір в розмірі 243, 60 грн. стягнути в рахунок держави, так як згідно п. 9 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" законні представники дітей-інвалідів звільняються від сплати судового збору. А також відповідно до ст. 88 ЦПК України , судовий збір в розмірі 243,60 гривень за вимогу щодо стягнення моральної шкоди віднести на рахунок держави так як згідно п. 9 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" законні представники дітей-інвалідів звільняються від сплати судового збору.

Outcome: partial