Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що ухилявся від виконання свого обов'язку щодо утримання спадкодавця [PERSON], котра померла [INFO] року, та усунути його від права на спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що спадкодавець [PERSON], [INFO], починаючи з 18.09.2004 року важко захворіла та перенесла перший інсульт і знаходилась на стаціонарному лікуванні та перебувала на медичному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу, дисциркуляторна нецефалопатія, цукровий діабет. В червні 2005 року спадкодавець [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні після повторного гострого порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу з ататичним синдромом. Після перенесених двох інсультів спадкодавець з червня 2005 року перестала самостійно забезпечувати умови свого існування через тяжку хворобу і похилий вік, вона перебувала у безпорадному стані та стала потребувати постійної сторонньої допомоги, а таку допомогу надавав їй лише брат позивача [PERSON], [INFO], який разом з нею проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року у віці 74 років спадкодавець [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 ідеальної частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця брат позивача [PERSON] до 6-ти місяців звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки був прописаний в спадковому будинку та проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом із спадкодавцем із 10.10.1982 року до дня смерті, тобто більше 5 років, що підтверджено рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2015 року. Однак оформити свої спадкові права не встиг, оскільки [INFO] року у віці 74 років в м. Первомайську Миколаївської області помер. Після його смерті позивач, як сестра померлого, вчасно звернулася до натаріуса із заявою про прийняття спадщини. У померлого [PERSON] є донька [PERSON], котра відмовилась від прийняття спадщини та на неї не претендує. Однак, під час оформлення документів у нотаріуса було встановлено, що у померлої [PERSON] є брат [PERSON], [INFO], який може бути спадкоємцем спадкового майна після її смерті. Заповіту [PERSON] не залишила, тому спадкування належного їй майна буде здійснюватись за законом. Оскільки брат позивача, померлий [PERSON], надавав спадкодавцеві [PERSON], яка тяжко хворіла та знаходилась у безпорадному стані, сторонню матеріальну допомогу, здійснював за нею догляд, і сам не встиг звернутися до суду з питанням про усунення [PERSON] від спадкування за законом в зв'язку із невиконанням ним вимог ст. 1224 ЦК України, тому позивач як спадкомець після смерті [PERSON] звертається до суду з даним позовом та просить його задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 09.02.2017 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 05.04.2017 року було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю і здійснення догляду за нею останнім. Також надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] про проведення посмертної судово-медичної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання перебування [PERSON] за станом здоров'я та за наявними захворюваннями в безпорадному стані, та чи потребувала вона сторонньої допомоги чи стороннього догляду. Ухвалою суду від 05.04.2017 року призначено вказану експертизу, доручено її проведення експертам Одеського областного бюро судово-медичної експертизи, а провадження у справі зупинено до отримання висновків експертів. Ухвалою суду від 03.08.2017 року провадження у справі відновлено, оскільки справа надійшла від експертів Одеського областного бюро судово-медичної експертизи з неусунутими недоліками та не здійсненою оплатою позивачем експертизи. Ухвалою суду від 07.09.2017 року направлено справу на повторну посмертну медико-соціальну експертизу, а провадження у справі зупинено. 27.10.2017 року надійшла відповідь КУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" про неможливість проведення вказаної експертизи, а тому усі надані матеріали повернулися без виконання і провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 14.12.2017 року зупинено провадження у справі в зв'язку з повідомленням про смерть відповідача [PERSON] та заявлення до участі у справі інших спадкоємців. Провадження у справі відновлено 08.05.2018 року, однак судові засідання 08.05.2018, 13.06.2018, 19.07.2018, 06.09.2018, 18.12.2018, 23.01.2019 року відкладалися в зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів, відсутністю підтвердження повноважень представників відповідачів, зайнятістю в інших судових засіданнях, витребування документів, а справу призначено до розгляду на 25.02.2019 року о 13.30 год. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав додані до матеріалів справи заперечення, згідно яких позивачем не надано жодних доказів та лікарських висновків, що [PERSON] перебувала саме в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. На підтвердження надання допомоги та відвідування померлої сестри представник відповідача надав довідку від 22.08.2015 року, виданої квартальним комітетом № 5 м. Первомайська Миколаївської області. З урахуванням письмових заперечень просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, вказав, що відповідачка проживає в м. Торонто Канада та на спадкове майно не претендує. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 74 років в м. Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 790, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 ідеальної частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згіндо ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2015 року у справі № 484/823-15-ц (а.с.19). Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцем ІІ черги був її брат [PERSON], [INFO] та спадкоємцем ІV черги був [PERSON], який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] після смерті [PERSON], оформити свої спадкові права не встиг, оскільки помер [INFO] року у віці 74 років в м. Первомайську Миколаївської області, актовий запис № 377, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Позивач зазначила, що після смерті [PERSON] право на спадкування його майна має [PERSON] як його донька, яка не претендує на спадкове майно та вона як сестра померлого. Брата померлої [PERSON], відповідача по справі [PERSON], позивач просить усунути від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України, посилаючись на те, що він ухилявся від надання спадкодавцю допомоги, враховуючи її безпорадний стан, хоча повинен був доглядати за нею. В позовній заяві зазначено, що, відповідач будь-якої участі у її житті не приймав, умисно ухилявся від надання їй допомоги під час перебування непрацездатної [PERSON] у безпорадному стані (під час хвороби, у останні дні життя), ухилявся від її утримання, не забезпечував ліками та продуктами першої необхідності, повинен був приймати участь у житті сестри, надавати їй допомогу, як такій, що була непрацездатною, важко хворіла та знаходилася у безпорадному стані, однак цього обов'язку не виконував. В попередніх судових засіданнях, які проходили за життя відповідача [PERSON], він пояснив, що дійсно знав про те, що його сестра перенесла два інсульти, тому він, враховуючи свій 80-річний вік, надавав їй допомогу скільки міг, в тому числі і продуктами харчування, відвідував її, спілкувався. На його запитання до [PERSON] щодо надання матеріальної допомоги на лікування його сестри [PERSON], іі співмешканець відповідав, що у нього пенсія як військовослужбовця у запасі, а у вас за віком на загальних підставах, розмір якої навіть ваші потреби не задовольняє, що уж казати про надання матеріальної допомоги на лікування. Розмір пенсійної виплати [PERSON] підтверджено в судовому засіданні довідкою Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 03.04.2017 року № 752, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 85). З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.1957 року, серії [NUMBER] від 21.07.1950 року, та свідоцтва про одруження батьків серії [NUMBER] від 02.02.1959 року (а.с. 4,5, 17). [PERSON] важко хворіла, та протягом 2004-2005 років перенесла два інсульти і перебувала як на стаціонарному лікуванні, так і на медичному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., наслідки гострого порушення мозкового кровообігу, дисциркуляторна нецефалопатія, цукровий діабет, що підтверджується копією епікрізу із історії хвороби від 18.04.2004 року № 740 та довідкою КЗ "Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 29.04.2015 року № 1 (а.с. 6, 15), і цей факт сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Як вказано в п.6 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, у п.4 листа ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, можливість її надання цією особою, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Неучасть відповідача у витратах та здійснені процедури поховання спадкодавці за змістом частини ч.5 ст.1224 ЦК України також не може вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який через хворобу перебував у безпорадному стані. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення до відповідача [PERSON] за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою та відмови чи ухилення останнього від надання спадкодавцеві такої допомоги. Зважаючи на вищевикладене, відсутні правові підстави, визначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Судові витрати в разі відмови в задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed