Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства. Вимоги заяви мотивувала тим, що вона народилася за час спільного проживання [PERSON] і [PERSON]. Однак за відсутності волевиявлення його батька [PERSON] за вказівкою його матері в свідоцтві про народження заявника у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис «[PERSON]». її батько [PERSON] помер [INFO]. Встановлення факту, що [PERSON] є її батьком, має значення для реалізації її особистих немайнових та майнових прав, зокрема, прав на спадщину, в зв'язку з чим заявник просить суд встановити факт батьківства [PERSON] щодо неї. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю . Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин. Передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивач народилася [INFO] суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норм КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] про що 01 серпня 1989 року Білоцерківським відділом записів актів громадянського стану видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Запис про батька заявника вчинено відповідно до ст. 55 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері заявника був здійснений запис «[PERSON]». З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] помер[INFO]Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 03 травня 2014 року позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". З пояснень в судовому засіданні заявника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивачка є позашлюбною донькою [PERSON] та померлого [PERSON], який протягом тривалого часу (у перші 3 роки життя позивачки та по 1994 рік) перебував у близьких родинних стосунках з позивачкою та її матір'ю, вів з нею спільне господарство, спочатку у квартирі, розташованої за адресою:м. Біла Церква, [ADDRESS], (у квартирі батьків [PERSON] та [PERSON] ), а в подальшому за адресою: [ADDRESS], де спільно проживали. З пояснень свідків також вбачається, що [PERSON] відвідував матір позивачки у пологовому будинку, завжди визнавав позивачку своєю донькою, підтримував її матеріально та морально, брав участь у її вихованні. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком позивачки [PERSON], в перші роки життя піклувався про неї, займався її вихованням та утримував її. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON], [INFO] уродженця [INFO], громадянина України, який помер [INFO], відносно заявника [PERSON], яка народилася [INFO] знайшов своє підтвердження, тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved