Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

30 березня 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 08.12.2014 між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 566,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 08.12.2014 відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що ця\~Генеральна угода\~разом з\~запропонованими ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~"Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг",\~"Тарифами\~Банку"\~складають між\~ними кредитний\~договір,\~що підтверджується\~підписом.\~ У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.03.2018 має заборгованість у сумі 15\~534,92 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 15\~534,92 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Крім того, згідно з листом № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 від АТ КБ «ПриватБанк», 21.0.5.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» було перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви. Ухвалою суду від 05.09.2018 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 08.12.2014 між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 566,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому угодою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана Генеральна угода разом з Умовами та правилами складає між нею та банком кредитний договір, про що поставив особистий підпис в Генеральній угоді. Пунктом 2.1 Генеральної угоди передбачено обов'язок позичальника по погашенню заборгованості з «1» по «25» число кожного місяця у сумі 489,7 грн. для погашення заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015. Згідно із п. 2.5 Генеральної угоди, позичальник забов'язується повернути суму кредиту, відсотки, винагороду відповідно до умов Генеральної угоди та Умов та правил. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує штраф у розмірі 560,69 грн. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банках рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручитилем, а також будь-який іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконання зобовязань перед банком. Згідно із п. 2.10 Генеральної угоди, позичальник доручає банку без додаткової згоди, перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту в розмірі 560.69 грн. на будь-який відкритий в банку рахунок. Відповідач порушиВ умови угоди та станом на 18.03.2018 має заборгованість перед банком в розмірі 15 534 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 5\~551,63 грн. - заборгованість за кредитом; 1\~810,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7\~215,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф 957,39 грн., відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості щодо пені та штрафів, судом встановлено, що згідно з п 2.1.1.7.6 п. 2.1.1.12.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості за кожний день прострочення при наявності прострочення по кредиту, а штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш чим на 30 днів та розмір штрафу становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені угодою, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 у цивільній справі № 6-31цс13. Також, віповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2016 року №6-248цс15. Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 957.39 грн. задоволенню не підлягають. На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів повного виконання ним кредитного зобов'язання. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов Генеральної угоди (договору). Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 957.39 грн., відмовити за необґрунтованістю. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial