Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

24.06.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява [PERSON] , в якій він просить встановити, що свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло від 04.11.1993, видане Шполянським цукровим комбінатом на будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично належить [PERSON] . Свою заяву заявник мотивує тим, що його батьками по свідоцтву про народження записані [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з тим, що батьки померли в м. Черкаси, він переїхав проживати на постійне місце проживання до діда і до баби в м. Шполу, Черкаської області. З 1990 року він проживав по [ADDRESS] . 04.11.1993 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» було видано розпорядження № 113 від 04.11.1993 Шполянського цукрового комбінату про передачу у приватну власність будинку по [ADDRESS] . 04.11.1993 було видано свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] органом приватизації - Шполянським цукровим комбінатом на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер дід заявника - [PERSON] ,. [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] . На даний час вирішується питання про оформлення спадщини, так як спадкоємцем майна діда та баби є їхня дочка - [PERSON] та продаж будинковолодіння по [ADDRESS] . Під час перевірки документів у нотаріуса було виявлено помилки при оформленні свідоцтва про право власності будинковолодіння по [ADDRESS] , так в свідоцтві заявник записаний як [PERSON] , а його прізвище [PERSON] . В зв`язку з неправильним написанням прізвища в свідоцтві про право власності на житло заявник не може використати своє право на вільне розпорядження своєю власністю, тому заявник звернувся до суду. В судове засідання заявник з`явився, надав пояснення аналогічні до тексту заяви. Заінтересована особа в судове засідання з`явилася, проти задоволення заяви не заперечувала. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.07.2019 було відкрито провадження по справі. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви. Так, у суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] , виданого органом приватизації - Шполянським цукровим комбінатом 04.11.1993, будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.1982, [PERSON] народився [INFO] , про що Придніпровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис № 1391 (а.с. 7). Згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області 13.11.1998, прізвище заявника вказано: « [PERSON] » (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] помер [INFO] в м. Шпола, Черкаської області, актовий запис № 174 (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] померла [INFO] в м. Шпола, Черкаської області, актовий запис № 16 (а.с. 13). Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] з 12.04.2002 (а.с. 8-12). За змістом заповіту [PERSON] від 08.04.1997, посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 733, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON] (а.с. 21-22). Відповідно до заповіту [PERSON] від 08.04.1997, посвідченого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 734, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме право за законом заповів дочці [PERSON] (а.с. 23-24). Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Метою звернення заявника до суду за нормою ст. 315 ЦПК України є встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі. Від встановлення цього факту в даному випадку залежить виникнення особистих майнових прав фізичної особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] підтверджується співпадіннями особистих даних, зазначених у свідоцтві та інших документах заявника, а саме: свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, будинковій книзі, що додані до матеріалів справи та в яких збігається прізвище, ім`я, по батькові, дата, місяць та рік народження заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 с. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заінтересованою особою не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). Таким чином, заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на належне розпорядження своїми правами, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходять до висновку, що заява підлягає до задоволення, як така, що ґрунтується на вимогах закону, обставини, на які посилається заявник як на підставу своєї заяви, підтверджені доказами, які суд, оцінивши кожний окремо і в сукупності один до одного, вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд задовольняє вимоги заявника щодо встановлення факту, що свідоцтво [NUMBER] про право власності на житло від 04.11.1993, видане Шполянським цукровим комбінатом на будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично належить [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved