Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON]В звернувся до суду з позовом до\~ Прокуратури Закарпатської області та\~ Державної казначейської служби України\~ про стягнення моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями ,\~ діями та бездіяльністю\~ органів досудового розслідування ,\~ прокуратури. Свій позов позивач мотивував тим, що 28 травня 2008 року старшим слідчим прокуратури Закарпатської області відносно нього було порушено кримінальну справу № 9703808 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України. 09 червня 2008 року в процесі розслідування даної кримінальної справи слідчим було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та 09 червня 2008 року предявлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України . 03.12.2014 року Постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Закарпатської області кримінальне провадження щодо позивача було закрито на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, відомості про прийняте рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013070000000083, запобіжний захід відносно нього та постанову про відсторонення від посади скасовано. Таким чином, [PERSON]В перебував під слідством та судом з 28 травня 2008 року до 03 грудня 2014 року, а всього 6 років 6 місяців 6 днів. Порушення стосовно позивача\~ кримінальної справи, притягнення його до кримінальної відповідальності, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та здійснення\~\~ кримінального провадження було незаконним. Протягом усього досудового слідства та під час розгляду справи судом були порушені його нормальні життєві звязки. Для організації свого життя він\~ витратив додаткові зусилля. Моральні страждання, перенесені ним\~ при незаконному притягненні до кримінальної відповідальності та перебуванні під судом, позбавили можливості реалізовувати свої звички та бажання. Погіршились стосунки із оточуючими людьми, знизився авторитет в суспільстві. Позивачу завдано шкоди органами ,\~ які повинні захищати права і свободи людини, громадянина, стояти на шляху протиправних зазіхань окремих представників правоохоронних структур. До початку розгляду справи посуті, позивач змінив позовні вимоги та просив суд стягнути на його користь суму в\~ розмірі 3 946 752 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги,\~ просив суд позов задоволити та стягнути на його користь суму в розмірі 3 946 752 грн. Представник прокуратури Закарпатської області\~ в\~ судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнав, підтримав подані раніше заперечення. Представник\~\~ Державної казначейської служби\~\~ в\~ судовому засіданні проти позову заперечив, також підтримав раніше подані заперечення, просив суд відмовити в\~ задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Так , судом встановлено , що\~ 28 травня 2008 року старшим слідчим прокуратури Закарпатської області відносно [PERSON]В було порушено кримінальну справу № 9703808 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України Дана кримінальна справа була порушена відносно [PERSON]В за матеріалами відділу внутрішньої безпеки МВС України в Закарпатській області, нібито він в період з грудня 2007 по лютий 2008 року виконуючи обовязки старшого інспектора дозвільної системи Хустського МВ умисно, порушив вимоги п.13 «Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї» затвердженої наказом МВС №314 від 31.05.1993 року та не передав на склад відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Закарпатській області мисливський нарізний карабін моделі ОП СКС №СМ3020 1950 року виробництва калібра 7.62мм., мисливський нарізний карабін моделі ТОЗ 78-01 1996 року виробництва калібру 5.6 мм №9600798 та мисливську рушницю моделі ИЖ-27М калібру 12 мм №9210746 1969 року виробництва, загальна вартість яких становить 1750 грн., в результаті чого [PERSON]В вчиненно розтрату ввіреного йому майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, чим державі спричинено шкоду на вказану суму. 09 червня 2008 року в процесі розслідування даної кримінальної справи слідчим відносно [PERSON]В було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та 09 червня 2008 року предявлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України . Після цього слідчим був складений обвинувальний висновок ч.2 ст. 191 КК України який був затверджений прокурором, і кримінальна справа була скерована для розгляду в Хустський районний суд Закарпатської області. Постановою Хустського районного суду від 27.04.2009 року кримінальну справу про обвинувачення [PERSON]В в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України повернуто прокурору Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області від 23.06.2009 року постанову Хустського районного суду від 27.04.2009 року про повернення кримінальної справи прокурору Закарпатської області для організації додаткового розслідування залишено в силі, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення Постановою старшого слідчого прокуратури Закарпатської області від 24 вересня 2009 року накладено арешт на майно [PERSON] 04 листопада 2009 року постановою слідчого прокуратури Закарпатської області на час провадження досудового слідства та розгляду кримінальної справи в суді [PERSON]В відсторонено від посади інспектора дозвільної системи Хустського МВ ГУМВС України в Закарпатській області. Після цього слідчим знову був складений відносно позивача обвинувальний висновок за ч.2 ст.191 КК України, який був затверджений прокурором, і головою Закарпатського апеляційного суду за клопотанням прокурора Закарпатської області дана кримінальна справа була скерована для розгляду в Виноградівський районний суд Закарпатської області. Вироком Виноградівського районного суду від 20.12.2010 року за обвинуваченням [PERSON]В за ч.2 ст.191 КК України - виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області від 03.03.2011 року вирок Виноградівського районного суду від 20.12.2010 року за апеляційною скаргою прокурора - скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі, запобіжний захід [PERSON]В залишено - підпсику про невиїзд. Вироком Виноградівського районного суду від 27.09.2011 року за обвинуваченням [PERSON]В за ч.2 ст.191 КК України - виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області від 21.12.2011 року вирок Виноградівського районного суду від 27.09.2011 року за апеляційною скаргою прокурора - скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі, запобіжний захід залишено - підпсику про невиїзд. Вироком Виноградівського районного суду від 12.11.2012 року за обвинуваченнямАндрусь В.В за ч.2 ст.191 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області від 20.02.2013 року вирок Виноградівського районного суду від 12.11.2012 року за апеляційною скаргою прокурора - скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі, при цьому запобіжний захід залишено -підписку про невиїзд. Постановою Виноградіського районного суду від 31.05.2013 року кримінальну справу відносно [PERSON]В знов повернуто прокурору Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування, при цьому запобіжний захід [PERSON]В залишено попередній - піжписка про невиїзд. Постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області від 27 грудня 2013 року кримінальне провадження щодо [PERSON]В було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України, відомості про прийняте рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013070000000083, запобіжний захід відносно [PERSON]В та постанову про відсторонення від посади скасовано. Але 11.05.2014 року прокурором Закарпатської області було скасовано Постанову старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області від 27 грудня 2013 року року про закриття кримінального провадження і постановою від 11.05.2014 року кваліфікацію правопорушення в даному кримінальному провадженні змінено на ч.З ст.364 КК України. [PERSON]В знову відсторонено від посади та обрано міру запобіжного заходу -підписку про невиїзд. Постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області від 29 вересня 2014 року року кримінальне провадження щодо [PERSON]В було закрито на підставі п.4 ч.І ст. 284 КПК України у звязку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене особою діяння, передбаченого ч.З ст.364 КК України. Відомості про прийняте рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013070000000083, запобіжний захід відносно [PERSON]В та постанову про відсторонення від посади скасовано. 09.10.2014 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постанову прокуратури Закарпатської області від 29.09.2014 року про закриття провадження скасована та провадження досудового слідства доручено слідчому відділу прокуратури Закарпатської області. 03.12.2014 року Постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Закарпатської області кримінальне провадження щодо [PERSON]В було закрито на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, відомості про прийняте рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013070000000083, запобіжний захід відносно [PERSON]В та постанову про відсторонення від посади скасовано. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 28 травня 2008 року до 03 грудня 2014 року, а всього 6 років 6 місяців 6 днів. За змістом ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»(далі- Закон), право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду виникає у чітко визначених спеціальним Законом випадках, зокрема: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, законодавець визначив спеціальні випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями, зокрема, органів досудового розслідування.\~\~ Відповідно до п.5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема моральна шкода. За час незаконного перебування під слідством та судом, [PERSON]В зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу. Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету,\~незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно\~ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік»\~у 2017 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, [PERSON]В підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 250 219\~ (двісті п"ятдесят\~ тисяч двісті дев"ятнадцять) грн. 30 коп. , з розрахунку 3200,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на час винесення рішення) х 78 місяці 6 днів\~\~ (кількість місяців перебування під слідством та судом ) = 250 219,30\~ грн. Суд зазначає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є\~мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров'я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо. Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало йому фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану. Відповідно до ст.. 56 Конституції України\~ Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно п.10-1 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст. 56 Конституції України\~судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України. Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відповідно до п.9\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/201, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.10\~та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, визначивши суму до стягнення в розмірі\~\~ 250 219\~ (двісті п"ятдесят\~ тисяч двісті дев"ятнадцять) грн. 30 коп. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved