Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 07 вересня 1993 року шлюбі у райвідділі ЗАГС Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 102. Від шлюбу мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними постійно виникають сварки, сімейні стосунки погіршились, вони мають різні погляди на сімейне життя, чоловік не бажає нести матеріальні витрати на утриманні сім'ї та не виявляє бажання налагодити стосунки, сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, що і змусило її звернутися з позовною заявою до суду. Прохає шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Стягнути на її коритсь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. та на правову допомогу в сумі 200 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 07 вересня 1993 року шлюбі у райвідділі ЗАГС Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 102. Від шлюбу мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами постійно виникають сварки, сімейні стосунки погіршились, вони мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не бажає нести матеріальні витрати на утриманні сім'ї та не виявляє бажання налагодити стосунки, сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, що і змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та дитини. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу відповідно до позовної заяви залишити шлюбне - "[PERSON]". Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 29.11.2016 року позивачем [PERSON] було витрачено на правову допомогу, а саме: консультація та складання позовної заяви про розірвання шлюбу, всього 200 грн. та витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved