Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON], третя особа - корган опіки та піклування Трускавецької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з грудня 2004 року. В 2007 році в них народився син - [PERSON]. Однак через поведінку відповідача (пристрасть до гральних автоматів та зловживання спиртними напоями) вона в 2012 році звернулася до суду, і рішенням Трускавецького міського суду від 28.09.2012 року шлюб був розірваний. У 2013 році вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, який суд задовольнив. Однак з часу винесення судового рішення він жодних коштів на утримання дитини не надавав. Вихованням дитини він не цікавиться, від моменту розірвання шлюбу ні вона, ні дитина його не бачили. Відтак вона вирішила звернутися до суду для позбавлення його батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, суду пояснила, що відповідач давно не проживає у м. Трускавець, після припинення подружніх відносин він не повідомляв їй про своє місцезнаходження, зі слів інших людей їй відомо, що він перебуває десь у м. Київ. Дитиною відповідач зовсім не цікавиться, не піклується про духовний, освітній та інтелектуальний розвиток сина, матеріально дитину не забезпечує, аліменти не сплачує, хоча є рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 45 ЦПК України прокурор вступив в справу за своєю ініціативою та підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, вважав, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношення до малолітнього сина [PERSON] є доцільним. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Трускавецької міської ради - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, так як вважає його підставним. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить публікація в газеті "Урядовий кур'єр" від 19.06.2014 року за № 109. Суд ухвалив зі згоди позивачки на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок [PERSON] по суті справи показала, що вона є класним керівником [PERSON]. В школу за дитиною приходить або його старша сестра, або бабуся, або позивачка [PERSON] Батька дитини вона жодного разу не бачила, а дитина про батька теж не згадує. Заслухавши пояснення позивачки, прокурора, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 14.08.2007 року відділом РАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області (а.с. 5). Рішенням Трускавецького міського суду від 28.09.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Рішенням Трускавецького міського суду від 27.09.2013 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (а.с. 7). Відповідач ухиляється від обов'язків виховання дитини та матеріального утримання дитини, не сплачує аліменти на утримання дитини, що стверджується довідкою про неотримання аліментів від 16.05.2014 року за № 62-252 виданою відділом ДВС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області (а.с. 37). Про факт ухилення від виховання дитини свідчать і покази свідка [PERSON] Згідно з висновком від 25.03.2014 року комісія з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 40). Відповідно до рішення від 27.03.2014 року за № 66, виконавчий комітет Трускавецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачаться з обставин, встановлених судом, відповідач - батько дитини - нехтує інтересами своєї дитини, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача, як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON]. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи доказів дає суду достатні підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] уже не один рік, не маючи жодних об'єктивних перешкод, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] по його утриманню, вихованню, піклуванню про його фізичний, розумовий та моральний розвиток, по забезпеченню належних матеріальних умов проживання дитини та здобуття нею повної загальної середньої освіти, а тому, враховуючи інтереси малолітнього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак слід стягнути з відповідача [PERSON] 420,00 грн. за публікацію оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» та 243,60 грн. судового збору. Обставини, встановлені судом в ході розгляд справи, свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову Враховуючи вищевикладене, відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 51 Конституції України та

Outcome: approved