Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

19.03.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала разом із ним у [ADDRESS] , за місцем його реєстрації. Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 1424884800:07:000:0469, площею 8,38 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Новоселівської сільської ради Волноваського (на той час - Тельманівського) району Донецької області. Позивач є спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, інших спадкоємців не має. Державний акт на право власності на земельну ділянку спадкодавець не отримала у зв`язку зі смертю. З цієї причини оформити своє право на спадщину у встановленому порядку через нотаріуса не має можливості, змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить визнати за ним право на завершення приватизації в порядку спадкування за законом та отримання відповідного правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку. Крім тому, у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам, членам ВАТ «Приазов`є» Новоселівської сільської ради Тельманівського району Донецької області, прізвище спадкодавця [PERSON] помилково записано як « [PERSON] », у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до ст.. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у місті Маріуполь Донецької області, Приморський район, у віці 80 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 175 від 22.02.2005 року, виданим 22.02.2005 року відділом РАЦС Приморського РУЮ м. Маріуполя Донецької області. (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження, спадкодавець [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом, серед інших мають діти спадкодавця. Спадкоємцем померлої [PERSON] за законом першої черги є позивач [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до вимог частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується відповідними записами у домовій книзі, ксерокопія якої долучено до позову (а.с.12, 13). За нормою абзацу 2 пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2002 року, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 1статті 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Паювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств (колгоспів, радгоспів) повинно було здійснюватися після їх реформування у колективні сільськогосподарські підприємства (Указ № 666/94), передачі цим підприємствам земель у колективну власність, видачі державного акта на право колективної власності на землю. Коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), встановлено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Статтею 1 цього Указу передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до ст. 2 цього Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Указом передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. За положеннями ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Відповідно до чинного на той час законодавства, земельні ділянки, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва, знаходились на праві постійного користування радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. ВАТ «Приазов`є» є правонаступником Державного сільськогосподарського підприємства «Приазов`є», що підтверджуються технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам, членам ВАТ «Приазов`є» (а.с.31). Згідно до загального списку, доданому до протоколу № 3 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов`є» Новоселівської сільської ради від 05.05.2006 року, [PERSON] зазначена у ньому під номером 619, номер ділянки ріллі на схемі [NUMBER] , площа 8,38 га. (а.с.33-зв., 35-зв). Відповідно до розпорядження голови Тельманівської РДА Донецької області № 229 від 08.07.2006 р., затверджений протокол № 3 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Приазов`є» Новоселівської сільської ради від 05.05.2006 року, та проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) членам трудового колективу ВАТ «Приазов`є», з видачею державних актів на право власності на земельну ділянку. (а.с.37). Відповідно до списку громадян, членів трудового колективу ВАТ «Приазов`є» Новоселівської сільської ради Тельманівського району на отримання державних актів на право власності на земельну ділянку, який є додатком до розпорядження Тельманівської РДА від 08.07.2006 року № 229, [PERSON] значиться під номером 599, номер земельної ділянки на схемі [NUMBER] , площа 8,38 га. (а.с.37-39). Відповідно до затвердженої зазначеним розпорядженням вихідної земельно-кадастрової інформації, [PERSON] зазначена під номером 371, номер земельної ділянки на схемі [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 1424884800:07:000:0469, площа земельної ділянки 8,38 га, державний акт серії ЯГ номер 734350. Згідно до довідки відділу держземагенства у Тельманівському районі Донецької області № 188 від 23.04.2013 року [PERSON] включена до списку громадян, членів трудового колективу ВАТ «Приазов`є», які мають право на одержання у власність земельної ділянки (паю), під номером [NUMBER] , який затверджений розпорядженням голови Тельманівської райдержадміністрації № 229 від 08.07.2006 року, відповідно до протоколу № 3 від 05.05.2006 року загальних зборів членів трудового колективу ВАТ ««Приазов`є» на схемі поділу земель земельна ділянка під № [NUMBER] , площею 8,38 га, вартістю 211789,56 грн. ( з коефіцієнтом грошової індексації - 3,2 та 1,756). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам, членам ВАТ «Приазов`є» Новоселівської сільської ради Тельманівського району Донецької області, книга 3 , прізвище [PERSON] помилково записано як « [PERSON] », суд приходить до висновку, що заява позивача у цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до положень законодавства формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Земельна частка (пай) була виділена в натурі. Мало місце формування земельної ділянки, яке передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. За таких обставин суд вважає встановленим, що за життя спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 8,38 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, номер земельної ділянки на схемі [NUMBER] , кадастровий номер 1424884800:07:000:0469. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. За положеннями ч. ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємцем за законом. Таким чином, наявні у справі докази та встановлені обставини справи свідчать,що позивач прийняв спадщину за законом, він успадкував право на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючого документа на вказане майно, яке не може оформити своє право в установленому законом порядку через нотаріуса за відсутності правовстановлюючого документа. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту його спадкових прав необхідно визнати право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 8,38 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради, номер земельної ділянки на схемі [NUMBER] , кадастровий номер 1424884800:07:000:0469, шляхом надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку та одержання документу, що посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку. На підставі викладеного, ст. ст. 373, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 25, 79-1, 125, 152, 158 ЗК України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі»,

Outcome: approved