Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20.06.2014 р. представник позивача звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси из вказаною позовною заявою до [PERSON], яку було неодноразово уточнено, та просив визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19 грудня 2009 року на 27/400 частки у домоволодінні № 7 по 2-му Розумовському провулку в м. Одесі, що в цілому складає у житловому будинку під літ. «А» 4-1 кухня, площею 11,6 кв.м.; 4-3 житлова, площею 15,8 кв.м.; загальною площею 27, 4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 376094, [PERSON] помер 26.04.2014 р., в звязку з чим до участі у справі було залучено його правонаступника [PERSON] Представник позивача підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги визнали, надали суду зустрічну позовну заяву у якій просили визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 26 квітня 2014 року на 9/400 частки у домоволодінні № 7 по 2-му Розумовському провулку в м. Одесі, що в цілому складає у житловому будинку під літ. «А» 4-1 кухня, площею 11,6 кв.м.; 4-3 житлова, площею 15,8 кв.м.; загальною площею 27, 4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. Представник позивача зустрічні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, та приймаючи до уваги той факт, що первісна та зустрічна позовна заява визнані сторонами, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] та зустрічної позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що\~[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року, відповідно до Свідоцтва про шлюб від 04.02.2006 року, актовий запис № 53. (а.с. 90) [PERSON] була власником 7/100 частин домоволодіння № 7 по 2-му Разумовському провулку\~в м. Одесі, що в цілому складається з семи житлових будинків літ. «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Ж», «И», загальною площею 471,7 кв.м., житловою площею 264,1 кв.м., навісу літ. «Н», сараю літ. «Е», на підставі Свідоцтва\~про право власності № 017050 від 15 січня 2002 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на підставі відповідного розпорядження. Зазначене свідоцтво було зареєстровано в ОМБТІ за № 2230-стор26-кн139 доп 18.01.2002 р. (а.с. 17) [PERSON]В, склала заповіт від 24.11.2007 р., посвідчений державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3-1225 (серія та номер бланка ВКВ 916212), у якому зробила розпорядження на випадок її смерті все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 13, 91) 19.12.2009 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 206370, виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 6707). (а.с. 12, 86) Судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою з 17.05.2006 року, відповідно до довідок форма №1, виданої КП «ЖКС Хмельницький», дільниця №3 від 26.06.2012 року №15051 та № 32 від 14.01.2010 р., № 1571 від 29.05.2014 р. (а.с. 87) Після смерті [PERSON] до Пятої одеської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON], як спадкоємець за заповітом та [PERSON], якому розяснено про його право на обовязкову частку в спадщиніи та зареєстровано спадкову справу № 32/2010 р. ( а.с. 85) У відповіді Пятої одеської державної нотаріальної контори від 04.04.2014 р. щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] розяснено, що з наданих нею документів, а також згідно довідки № 171546.64 від 05.07.2010 р., виданої КП ОМБТІ та РОН» було проведено поділ домоволодіння № 7 у м. Одесі по пров. 2-му Розумовському, в результаті чого частка домоволодіння була виділена в самостійне з присвоєнням адреси: пров. 2-й Розумовський, 7/10, у звязку з чим частка [PERSON], померлої 19.12.2009 р. змінилась. Таким чином повідомлено, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та вказано про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену частку та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 18) Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 і ч. 1 ст. 1270 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно положень ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1200 ЦК, яка на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК підлягає застосуванню до спірних відносин, непрацездатними особами є особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України) З встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи випливає, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 19.12.2009 р. і була прийнята спадкоємцями. Згідно\~з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2012 року, яке набрало законної сили, було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи: [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Згідно з вказаним рішенням за [PERSON] було визнано право на спадкування ? часток 7/100 частин домоволодіння № 7 по 2-му Розумовському провулку в м. Одесі в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 19.12.2009 року, які складаються з житлової кімнати, площею 15,8 кв.м, кухні, площею 11.6 кв.м. При розгляді вказаної справи, [PERSON] із зустрічними позовними вимогами до суду не звертався, проте в мотивувальній частини рішення від 18.06.2012 року вказано, що на підставі ч.1ст.1241 ЦК України, обовязкова частка [PERSON] повинна складати 1/4 часток 7/100 частин домоволодіння № 7 по Другому Разумовському провулку в м. Одесі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.08.2012 року, [PERSON] було відмовлено в ухваленні додаткового рішення по справі №1519/2-3898/11,\~щодо визначення за ним права власності на 7/400 частин домоволодіння\~№\~7 по 2-му Розумовському провулку\~в\~м. Одесі тому, як вказане суперечить\~п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України, а саме: з вказаними вимогами [PERSON] до суду не звертався і в резолютивній частині рішення було розглянуто вимоги лише [PERSON], з яким вона звернулася на той час до суду. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 р., яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та визначення часток у співвласності\~задоволені, визнано за [PERSON] право власності на 7/400 частин домоволодіння № 7 по 2-му Розумовському провулку в м. Одесі, що в цілому складається з житлової кімнати, площею 15,8 кв.м та кухні, площею 11,6 кв.м. в порядку спадкування за законом (обовязкова частка), після смерті дружини, [PERSON], померлої 19.12.2009 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2014 р. виправлено описку в зазначеному рішенні, а саме у першому абзаці вступної частини рішення вказано правильно "просить визнати" замість "посить визнати". Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. КП «БТІ» ОМР надало лист від 22.04.2015 р. № 455410.93.15 згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2015 р. (справа № 521/19976/14-ц), у якому містився Розрахунок часток у житловому будинку № 7 по пров. 2-й Розумовський, 7 в м. Одесі, з якого вбачається, що [PERSON], станом на 31.12.2012 р., згідно свідоцтва про право власності за № 0170050 від 15.01.2002 р., виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому належить 7/100 частин домоволодіння. У фактичному користуванні [PERSON] знаходилось: в житловому будинку літ. «А», 4-1 кухня площею 27,4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м., що складає 9/100 частин домоволодіння. Самочинно збудовані житловий будинок літ. «П» - [PERSON], житлові будови літ. «и» збільшена на 56 %, «И1», «И2» - [PERSON], в розрахунок часток не ввійшла. (а.с. 111) Тому [PERSON]П, та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка їм належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу прийняття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). [PERSON] помер 26.04.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 376094, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. За життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на підставі рішення від 03.12.2013 р. та ухвали від 28.04.2014 р. Малиновського районного суду м. Одеси. Після його смерті до Пятої одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини 13.06.2014 р. звернулася [PERSON] та заведено спадкову справу № 204/2014. Нотаріусом було встановлено наявність заповіту від 30.10.2012 р., відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на момент його смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 124) Однак, листом Пятої одеської державної нотаріальної контори від 24.10.2014 р. [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі наступного. Відповідно до довідки КП «БТІ» ОМР про надання відомостей стосовно належності нерухомого майна № 441922.67.14 від 08.07.2014 р. про відсутність реєстрації частки спірного домоволодіння та вказано, що зареєстровано частки вищезазначеного домоволодіння: 3/50 часток за [PERSON], 9/50 часток за [PERSON], 2/25 часток за [PERSON], 1/20 частка за [PERSON], 7/100 часток за [PERSON], ідеальна частка за [PERSON]В, складає 2/25 часток, 9/100 за [PERSON], 10/100 часток за [PERSON], 9/200 часток за [PERSON], 16/50 ачсток за [PERSON], 3/25 частки було виділено в окремий обєкт нерухомого майна та зареєстровано за [PERSON], з адресою: м. Одеса, пров. 2-й Розумовський, 7/10, тому сумарна ідеальна частка співвласників не дорівнює одиниці. А тому, у звязку з тим, що у документах, поданих та витребуваних, які зберігають у спадковій справі є розбіжності, а саме суперечності між заявленими та зареєстрованими правами на спадкове нерухоме майно, а тому видати свідоцтво про право на спадщину неможливо та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 135) Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Зважаючи на ту обставину, що частка [PERSON], померлої 19.12.2009 р., складала 9/100 часток, за [PERSON] визнається право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частки від 9/100, що складає 27/400 частин, а за [PERSON] на ? частину (як обовязкову частку [PERSON]С.) від 9/100, що становить 9/400 у домоволодінні № 7 по 2-му Розумовському пров. в м .[PERSON], що в цілому складає у житловому будинку під літ. «А» 4-1 кухня, площею 11,6 кв.м.; 4-3 житлова, площею 15,8 кв.м.; загальною площею 27, 4 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів про визнання права власності на вказані частки у домоволодінні.

Outcome: approved