Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи із 23.06.2020 але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного до віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи підставність позову тим, що дитина проживає біля неї,а перебуває на її повному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований та є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 21.04.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини у твердій грошовій сумі, вказуючи, що у добровільному порядку останній не надає утримання дитині. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Відповідно до довідки про склад сім`ї за №82 виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 5), мати [PERSON] та дитина [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання дитини [PERSON] біля матері [PERSON] підтверджено Актом за №176 від 05.06.2020 складеним комісією у складі ЛКП «Сяйво» (а.с.6). Отож обставини щодо проживання неповнолітньої дитини із матір`ю сторонами спору не оспорювались позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Правилами ст.141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отож виключним правом на вибір способу стягнення аліментів наділений той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, відтак вимоги позивача про спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі презюмується. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн; із 1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я а ні дитини, а ні відповідача, відсутні підтвердження матеріального стану таких осіб. У той же час суд враховує, що відповідач не спростував обставини наведені у позові щодо його офіційного працевлаштування у ТзОВ ОА «Протект» на посаді керівника зміни, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, мав об`єктивну можливість надати заперечення (відзив на позов), утім таким правом не скористався. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких належних та допустимих доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу дитині у запропонованому позивачем розмірі не надав, не містять таких доказів й матеріали справи. Разом з тим, суд ураховує те, що на час розгляду справи дитина проживає з матір`ю, а тому остання несе більшості витрат на утримання дитини, що презюмується. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено, матеріали справи їх не містять, а сторони про них не повідомили. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати утримання спільній із позивачем дитині у спосіб обраний позивачем, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно, заявлена позивачем сума аліментів перебуває у межах справедливого балансу дотримання найкращих інтересів для дитини, з урахуванням її віку та обов`язку обох батьків на надання утримання дитини в силу їх можливостей, що дозволить створити умови життя необхідні для належного життя та розвитку дитини. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і до повноліття. За таких обставин вимога позивача про присудження аліментів з 23.06.2020 не ґрунтується на нормах закону, а відтак аліменти мають бути присуджені за рішенням суду із дня пред`явлення даного позову, тобто 14.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved