Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факти спільного проживання та перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Сорокине Луганської області. В обґрунтування своїх заявлених вимог вказує, що з 25 травня 1974 року по [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] З 2010 року заявник оформила пенсію за віком, яка є мінімальною. На момент своєї смерті [PERSON] отримував пенсію в розмірі 7900 грн., а заявник 2067 грн. Таким чином [PERSON] , мешкаючи разом зі своїм чоловіком, фактично була на його утриманні, оскільки його пенсія була значно вище пенсії заявника. Бажаючи перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, заявник звернулася до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, але їй було відмовлено, оскільки був відсутній факт перебування її на утриманні чоловіка, через те, що вони були зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи, за різними адресами, тому вона була вимушена звернутися до суду. До початку судового засідання заявник надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа - Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, про дату, час та місце розгляду справи сповіщувалася належним чином, свого представника до суду не направила, що не перешкоджало розгляду справи по суті за відсутності її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з 25 травня 1974 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Листом від 14 серпня 2019 року Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області було відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, у зв`язку з тим, що на момент смерті [PERSON] , вони були зареєстровані, як внутрішньо переміщені особи, за різними адресами. На підтвердження факту ведення спільного господарства та спільного проживання за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , заявник надала Акт фактичного проживання з померлою особою на день смерті № 23 від12.08.2019, та довідку № 249 від 12.08.2019, які засвідчені печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогамистатті 3Закону України«Про свободупересування тавільний вибірмісця проживанняв Україні». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, посилання в заяві заявника на те, що її перебування на утриманні у [PERSON] було основним і постійним джерелом засобів до існування і на те, що розмір її пенсії є меншим за розмір пенсії [PERSON] не може бути підтвердженням факту перебування на його утриманні, а також враховуючи те, що заявник не заявляла клопотання про витребування інформації у Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на підтвердження цих обставин, суд вважає, що в задоволенні вимоги про факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка слід відмовити, оскільки даний факт не непідтверджений жодними належними доказами, а надані заявником документи, які засвідчені печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, не можуть бути прийняті судом як достовірні. Що стосується вимог заявника про встановлення факту спільного проживання з померлим чоловіком, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Проте, заявником, всупереч наведеним нормам права, взагалі не вказана мета встановлення факту спільного проживання з померлим чоловіком. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами перебування її на утриманні чоловіка - [PERSON] та спільного проживання разом з ним за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed