Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення авансу, мотивуючи позов тим, що 29.12.2013 року позивач, маючи намір укласти в майбутньому з відповідачем договір купівлі - продажу дачі на масиві "Медік-3" по [ADDRESS], передав відповідачу завдаток в розмірі 1 000 доларів США. Через півтора місяці відповідач попросив ще 2 000 доларів США в якості завдатку, які позивач передав відповідачу 16.02.2014 року. Передача коштів підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем. В травні 2014 року відповідач повідомив позивача, що документи для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна не готові. В цей період курс долара США значно підвищився і позивач звернувся до відповідача з проханням повідомити за яким курсом долара США буде проводится продаж нерухомого майна, на що відповідач повідомив, що продаж буде здійснюватися з урахуванням нового курсу долара США. Позивач не відмовлявся від укладення договору, але оскільки купівля нерухомого майна стала для нього менш вигідною, він звернувся до відповідача з проханням повернути завдаток. Однак відповідач відмовився повернути кошти, мотивуючи це тим, що витратив їх на оформлення документів необхідних для укладення договору купівлі-продажу. Вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не було укладено з вини відповідача, який вчасно не підготував необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем відповідачу кошти є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому були сплачені. Просить стягнути з відповідача на його користь передані в якості авансу кошти в розмірі 25 250 грн. 00 коп., що еквівалентно 3 000 доларів США. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали із зазначених у ньому підстав та суду пояснили, що від укладення договору позивач не відмовлявся, однак у вказаний в розписці строк відповідач не підготував необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи. Договір купівлі-продажу нерухомого майна не було укладено з вини відповідача. Вважають, що передані кошти є авансом. Кошти відповідачу передавалися в доларах, тому просять стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 25 250 грн. 00 коп., що згідно офіційного курсу НБУ станом на день передачі коштів еквівалентно 3 000 доларів США. Жодних доказів того, що відповідач підготував необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи, відповідач до суду не надав. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що позивач дійсно передав кошти в сумі 3 000 доларів США відповідачу, однак дані кошти є завдатком а не авансом. Відповідачем було підготовлено необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи до травня 2014 року, однак позивач відмовився від укладення договору купівлі-продажу. В розписці сторони визначили, що передані кошти є завдатком. Вважають, що позовні вимоги є безпідставними та просять відмовити у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки, відповідач [PERSON] отримав завдаток в розмірі 1 000 доларів США 29.12.2013 року та 2 000 доларів США 16.02.2014 року за продаж дачі на масиві "Медік-3" по [ADDRESS] на загальну суму 23 000 доларів США в термін до травня 2014 року. На розписці міститься підпис відповідача. У зазначений в розписці строк, як і в подальшому, договір купівлі - продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів. Статтями 628, 639 ЦК України передбачають певні вимоги щодо змісту і форми договору. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною другою ст. 570 ЦК України встановлено презумпцію авансу, згідно з якою якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Суд зазначає, що на відміну від завдатку, аванс є способом платежу, він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, не може бути зобов'язана до його повернення у більшому розмірі. Аналіз змісту вказаних норм свідчить, що внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише при наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригіналу розписки, сторони досягли згоди щодо наміру укладення договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості в термін до травня 2014 року. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач отримав кошти в розмірі 3 000 доларів США і що договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було. На момент ухвалення рішення кошти позивачу не повернуто. Заперечуючи проти позову, відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували дані позовні вимоги, зокрема доказів того, що відповідачем, у вказаний в розписці строк, було підготовлено необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи і що договір купівлі-продажу нерухомого майна не було укладено з вини позивача. Суд вважає безпідставними посилання відповідача та його представника на те, що кошти було передано як завдаток, а тому позивач не може вимагати повернення коштів в якості авансу, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що кошти в розмірі 3 000 доларів США передавалися відповідачу як попередня оплата вартості нерухомого майна, яке мав намір купити позивач, однак договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонам укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані відповідачу кошти у сумі 3 000 доларів США є авансом, а тому мають бути повернуті у такому ж розмірі, в якому вони передавалися. В судовому засіданні позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 25 250 грн. 00 коп., що згідно офіційного курсу НБУ станом на день передачі коштів еквівалентно 3 000 доларів США. Правильність зазначеного розрахунку відповідачем та його представником не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved