Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: Кам`янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора в Запорізькій області, Кам`янсько-Дніпровський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту.В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26.01.2000 року справа № 2-225/2000 було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 3305 грн. боргу та 165,25 держмита, а усього 3470 грн. 25 коп. Постановою державного виконавця Кам`янсько-Дніпровського відділу державної виконавчої служби РУЮ в Запорізькій області від 28.07.2004 року серія АМ №983087 накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Кам`янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою в Запорізької області 03.09.2004 року за № 1276399 було внесено до реєстру арешт на все майно боржника. Відповідно до відповіді на адвокатський запит щодо стану виконавчого провадження начальника Кам`янсько-Дніпровського районного відділу ДВС в Запорізькій області від 01.10.2019 року №8973/16.18-43в7 зазначено, що за даними ЄДРВП, 30.06.2006 року виконавчий документ було направлено до відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції у Запорізькій області на підставі того, що боржниця працювала у Кам`янсько-Дніпровській прокуратурі прибиральницею, а бухгалтерія знаходилась за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року справа № 808/2691/15 м. Запоріжжя замінено сторону виконавчого провадження - боржника по справі №808/2691/15 з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на його правонаступника Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до відповіді на адвокатський запит начальника Вознесенівського відділу ДВС м.Запоріжжя від 16.10.2019 року №49826/11 зазначено, що під час перевірки ЄДРВП та АСВП встановлено, що виконавче провадження, за яким боржником виступає [PERSON] на виконання до відділу не надходило та на теперішній час на виконанні не перебуває. Додатково було повідомлено, що виконавче провадження №1556250 перебувало на виконанні у Кам`янсько-Дніпровському районному ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області та на теперішній час завершено (повернуто без виконання). 30.08.2019 року поштовим переказом нею була добровільно виплачена стягувачеві [PERSON] грошова сума боргу у розмірі 3522,30 грн. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Просила звільнити майно із-під арешту, що належить [PERSON] , накладеним постановою державного виконавця Кам`янсько-Дніпровського відділу державної виконавчої служби РУЮ в Запорізькій області від 28.07.2004 року серія АМ №983087 та внесеним Кам`янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою у Запорізької області 03.09.2004 року за №1276399; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер запису обтяження 1276399 від 03.09.2004 року на все майно, що належить [PERSON] , внесеним Кам`янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою в Запорізькій області; Ухвалою суду 20.11.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеногопозовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, ним подано до суду заяви про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно у належній формі, не надав суду відзив на позовну заяву, на адресу суду повернулась розписка про отримання поштового відправлення. Представник третьої особи без самостійних вимог: Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори в Запорізькій області до суду надав заяву про розгляд у його відсутність., проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи без самостійних вимог: Кам`янсько-Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року надані роз`яснення, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26.01.2000 р., справа № 2-225, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3305 грн. боргу, 165,25 грн. держмита, а всього 3470,25 грн. (а.с. 9). Постановою державного виконавця Кам`янсько-Дніпровського відділу державної виконавчої служби РУЮ в Запорізькій області від 28.07.2004 року серія АМ №983087 накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно Витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Кам`янсько-Дніпровською державною нотаріальною конторою в Запорізької області 03.09.2004 року за №1276399 було внесено до реєстру арешт на все майно боржника [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до відповіді на адвокатський запит щодо стану виконавчого провадження начальника Кам`янсько-Дніпровського районного відділу ДВС в Запорізькій області від 01.10.2019 року № 8973/16.18-43в7 зазначено, що за даними ЄДРВП, 30.06.2006 року виконавчий документ було направлено до відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції у Запорізькій області на підставі того, що боржниця працювала у Кам`янсько-Дніпровській прокуратурі прибиральницею, а бухгалтерія знаходилась за адресою [ADDRESS] (а.с. 12) Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року справа № 808/2691/15 м. Запоріжжя замінено сторону виконавчого провадження - боржника по справі №808/2691/15 з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (адреса пр. Металургів, 6 м.Запоріжжя, Запорізька область, 69006, код ЄДРПОУ 35037170) на його правонаступника Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (адреса пр. Металургів, 6 м.Запоріжжя, Запорізька область, 69006, код ЄДРПОУ 35037170). Відповідно до відповіді на адвокатський запит начальника Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя від 16.10.2019 року №49826/11 зазначено, що під час перевірки ЄДРВП та АСВП встановлено, що виконавче провадження, за яким боржником виступає [PERSON] на виконання до відділу не надходило та на теперішній час на виконанні не перебуває. Додатково було повідомлено, що виконавче провадження №1556250 перебувало на виконанні у Кам`янсько-Дніпровському районному ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області та на теперішній час завершено (повернуто без виконання) (а.с. 13). 30.08.2019 року поштовим переказом [PERSON] добровільно була виплачена стягувачеві [PERSON] грошова сума боргу у розмірі 3522,30 грн. (а.с. 15). Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст.ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суд зазначає наступне. Відповідно до пп. 2.1.2. п.2 Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року № 31/5, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей є, зокрема, заява про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна (додаток 3), що подається судами (крім третейських судів).П. 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту від 03.03.2004 р., № 20/5, передбачає, що зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року №31/5. Відповідно з п. 3 Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Мінюсту України від 18.08.2004 р., № 85/5, вилучення запису з Реєстру здійснюється Реєстратором на підставі "Заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна" (додаток 3 до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ). Про внесення запису до Реєстру Реєстратор видає заявнику примірник "Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна". Заява про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна подається державними нотаріальними конторами, приватними нотаріусами, судами (крім третейських судів), слідчими органами, органами державної виконавчої служби та іншими особами, які передбачені Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Відповідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав. Статтею 74 цього ж Закону встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012, передбачене що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що потреба у збереженні заборони, накладеної на належний [PERSON] житловий будинок, відпала, а на час звернення з заявою до суду за наявності обтяжень накладених на майно, порушуються майнові права позивача, що полягають у неможливості оформити свої спадкові права, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування заборони відчуження (обтяження) майна, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст..ст. 317, 321, 319, 391,

Outcome: approved