Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.10.2001 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного проживання сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Оскільки, відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання добровільно не надає, діти перебувають на повному утриманні позивача, а позивач не працює, фактично проживає в с. Станційне, Лугинського району без реєстрації та самостійно виховує шістьох неповнолітніх дітей, засобом до існування є тільки щомісячна одноразова допомога при народженні двох дітей, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 29.08.2017 року, 15.09.2017 року та 09.10.2017 року не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача по наявним у справі документам у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 13.06.2017 року (а.с. 4). У сторін є спільні діти - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). Відповідно до свідоцтв про народження батьком дітей записаний [PERSON]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні (а. с. 8). Відповідач, як батько, проживаючий окремо від дітей, зобов`язаний приймати участь в утриманні своїх дітей. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дітей, їх потреб, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх дітей шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду, складав 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 640 (шістсот сорок) гривень. Таким чином, [PERSON] належить сплатити на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень на відшкодування судових витрат. На підставі статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved