Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, передбаченого Законом України «Про запобігання і протидію домашньому насильству». Свою заяву обґрунтувала тим, що вона та [PERSON] проживали однією сім'єю без укладення шлюбу. [INFO] року у заявниці народилась дитина - [PERSON]. [PERSON] визнав своє батьківство та є батьком дитини заявниці. З 2012 року спільні стосунки не підтримують. Під час спільного проживання (в період з 2009 року по 2012 рік) виникали постійні сварки щодо виховання дитини, належного спілкування з дитиною. З листопада 2017 року стосунки з [PERSON] погіршилися. Він своїми діями принижує заявницю, погрожує розправою, не раз застосовував фізичну силу. Починаючи з 01 січня 2018 року почав переслідування [PERSON] та дитину на ґрунті особистих стосунків. Неодноразово застосовував фізичну силу. Заявниця неодноразово зверталась до поліції, служби у справах дітей, Херсонського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] була змушена дитину переводити від однієї школи до іншої. Погрожує заявниці розправою. [PERSON] щоденно дзвонить заявниці з невідомих телефонних номерів, у телефонних розмовах він ображає заявницю, звинувачує. Фактично останній чинить психічне насильство шляхом завдання заявниці страждань. В усній формі [PERSON] був попереджений заявницею, що до його дій буде подана заява до суду, але він в грубій формі продовжує ображати і переслідувати її, погрожує заявниці та дитині. На даний час відчуває загрозу своєму життю та просить суд вжити заходів, передбачених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Заявник в судове засідання не з'явилась, надала повноваження представнику. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав зазначених в заяві. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що він не чинив насилля відносно заявниці, а лише намагався побачитись із сином, якого не бачив більше 8 місяців, відповідно до графіку визначного судовим рішенням. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти встановлення обмежувального припису, зазначила, що будь-якого насилля в розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» він не чинив. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності 01.08.2018 року. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №229, складеного 20.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016 року зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], шляхом визначення наступних способів участі у вихованні, надавши дозвіл: кожні першу та третю середу місяця забирати з місця перебування малолітнього сина [PERSON], [INFO] року з 16.00 год. та повертати дитину до постійного місця проживання не пізніше 20.00 год. того ж дня, а також забирати кожні першу та третю неділю місяця з 16.00 год. та повертати дитину до постійного місця проживання не пізніше 20.00 год. того ж дня; кожної другої та четвертої п'ятниці місяця з 15.30 год. до 09.00 год. суботи знаходитися з сином за місцем проживання [PERSON] за адресою: м. Херсон, пр.. Будівельників, 6, кв. 9; кожний вівторок забирати з місця перебування дитини з 15.30 год. та повертати її до постійного місця проживання не пізніше 17.30 год. того ж дня. 21.09.2017 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області скасовано постанову слідчого СВ Корабельного відділу поліції ХВП ГУНП Херсонській області від 05.09.2017 року про закриття кримінального провадження № 12016230020003532 у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню). Постановою Верховного Суду від 01.08.2018 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016 року скасовано та справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд. На даний час справа перебуває на розгляді в Херсонському міському суді Херсонської області. Згідно висновку від 05.02.2018 року за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі ЄО від 25.01.2018 року №1740 за заявою [PERSON] вбачається, що в ході проведення перевірки, було опитано [PERSON], [INFO], який пояснив, що протягом тривалого часу у нього з заявницею відбуваються конфлікти та ніяких протиправних дій відносно неї не вчиняв та вважає її слова цілковитим наклепом. Також з останнім було проведено бесіду профілактичного характеру, щодо недопущення ним злочинів та правопорушень. Згідно висновку від 01.03.2018 року за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі ЄО за №3549 від 22.02.2018 року за заявою [PERSON] вбачається, що [PERSON] звернулася з заявою, в якій просила прийняти міри до колишнього чоловіка [PERSON], який постійно застосовує психологічний вплив до заявниці та їхнього малолітнього сина. [PERSON] було роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно висновку від 23.03.2018 року за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 14.03.2018 року в журналі ЄО за №4933 за заявою гр.[PERSON] вбачається, що 14.03.2018 року [PERSON] звернулася з заявою до чергової частини Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, в якій просила вжити заходів до гр.[PERSON], [INFO], який 13.03.2018 року пошкодив її мобільний телефон Філіпс Е180. В ході проведення перевірки було встановлено, що по даному факту вбачається цивільно-правові відносини, у зв'язку з чим заявнику рекомендовано звернутися до суду у порядку приватного обвинувачення. З листа Херсонської місцевої прокуратури від 07.08.2018 року №76-319-18 вбачається, що [PERSON] зверталася до прокуратури за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. Встановлено, що 14.11.2017 року відомості за фактом спричинення тілесних ушкоджень внесено до ЄРДР за №12017230020004220 із попередньою правовою кваліфікацією визначеною ч.1 ст.125 КК України. За наслідками досудового розслідування слідчим СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області 27.11.2017 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Згідно листа Херсонського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 11.10.2018 року №Т-18/03-39, [PERSON] повідомлено, що її звернення від 21.09.2018 року до обласного центу соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді стосовно психологічного насилля з боку колишнього співмешканця [PERSON] направлено за належністю до Корабельного відділення поліції ХВП ГУНП в Херсонській області. Листом Херсонського відділення поліції Корабельного відділення поліції №7535/36.2/01/18 від 02.10.2018 року встановлено, що з [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] було проведено бесіду профілактичного характеру, щодо недопущення злочинів та правопорушень. Згідно пунктів 3, 6 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Крім того роз'яснено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п.7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства, це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Пунктом 14 частини першої статті першої ЗУ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Згідно ч.1, 2, ч. 4 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Частиною 3 статті 26цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи надані учасниками докази, які були досліджені в судовому засіданні суд вважає, що причиною звернення до суду із відповідною заявою є особиста образа заявника, оскільки існує спір про участь у вихованні їх спільної дитини, що потягло за собою ряд конфліктних ситуацій, які створювалися і самою заявницею через невиконання нею більше 2 років рішення суду, яким було визначено участь у вихованні спільної дитини заінтересованою особою. Матеріали справи не містить достатніх доказів того, що саме [PERSON] є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв'язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що подана заява не підтверджена належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed