Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування. В судовому засіданні позивач надала уточнену позовну заяву та просила встановити факт спільного проживання та змінити черговість одержання права на спадкування за законом. Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що її матір, відповідач по справі [PERSON] та [PERSON], померлий 27 березня 2006 року, з 1995 року по 1997 рік перебули у фактичних шлюбних відносинах. 19 липня 1997 року вони зареєстрували шлюб. З 1995 року позивачка постійно проживала разом з матірю та вітчимом [PERSON] по день його смерті. Коли позивачці виповнилось 17 років, в літку 2005 року її вітчим [PERSON] захворів, в наслідок чого не міг опікуватись собою У цей період відповідач [PERSON] повністю перебрала на себе управління підприємницькою діяльністю, а позивачка доглядала за неповнолітнім братом та у силу своїх можливостей допомагала вітчиму. 27 березня 2006 року [PERSON] помер. Після смерті вітчима позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй у прийнятті заяви відмовили у звязку з наявністю спадкоємців першої черги. В звязку з цим, позивач звернулась до суду та просить встановити факт її спільного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. В судовому засіданні пояснила, що в неї з вітчимом [PERSON] були гарні та добрі стосунки, вона ставилась до нього, як до рідного батька, а він до неї, як до рідної доньки. З 2005 року вітчим захворів на онкологію, в звязку з чим він разом з дружиною, відповідачем по справі [PERSON], їздили по лікарням, а вона допомагала їм в підприємницькій діяльності, приймала товар, здійснювала розрахунки з постачальниками. З січня 2016 року, після перенесених двох операції в Києві, в [PERSON] піднялась температура до 38-39 градусів і він став лежачим. В проміжках часу між лікарнями він лежав дома. Догляд за [PERSON] в цей час з ранку до обіду здійснювала його дружина [PERSON], а після обіду, коли приходила зі школи, догляд за хворим [PERSON] здійснювала позивач, а саме: готувала йому їсти, прибирала, давала ліки та інше. На наступне судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повність. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] та відповідач [PERSON] позов визнали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що викладені обставини не знайшли свого підтвердження. Свідок [PERSON], в судовому засіданні надала показання про те, що є сусідкою позивачки [PERSON], яка разом з вітчимом [PERSON] проживала з 1995 року в квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] постійно здійснювала догляд за меншим братом [PERSON] водила його до дитсадка, а потім до школи, оскільки батьки постійно займались підприємницькою діяльністю. Щодо обставин хвороби [PERSON] та здійснення догляду [PERSON] за хворим вітчимом їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою сімї позивачки [PERSON] З 1995 року позивачка разом з вітчимом проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS]. В 1997 році народився [PERSON], батьки займались підприємницькою діяльністю, а тому всі обовязки по догляду за [PERSON] здійснювала позивачка, готувала їсти, прибирала, водила його до дитсадка, а потім до школи. В 2005 році захворів [PERSON] Разом з дружиною [PERSON] їздив по лікарням, то в Київ, то в [PERSON]. Під час хвороби [PERSON] його дружина постійно була біля нього. Чи здійснювала догляд позивачка [PERSON] за хворим [PERSON] їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в сусідньому будинку з позивачкою, мають спільний двір, знає позивачку та її родину. З 1995 року позивачка разом зі спадкодавцем [PERSON] проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Щодо обставин хвороби [PERSON] та здійснення догляду [PERSON] за спадкодавцем їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з сім`єю позивачки з 1998 року, оскільки відповідач по справі [PERSON] наймала її для приготування їжі дітям та прибирання квартири. З приводу хвороби [PERSON] пояснила, що в 2005 році [PERSON] захворів, по лікарням на обстеження їздив разом з дружиною [PERSON] Коли стан його здоровя значно погіршився, в цей період він перебував вдома. Коли дружина [PERSON] їздила по товар, догляд за хворим спадкодавцем здійснювала [PERSON]: готувала йому окремо їжу, водила до туалету, прала. Щодо періоду безпорадного стану [PERSON] точно пояснити не змогла, лише пояснила, що це було взимку 2006 року у лютому. Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1995 року по 19 липня 1997 року [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], перебували у фактичних шлюбних відносинах. 19 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 279881, виданим Веселинівським відділом ДРАЦС Миколаївської області. З 1995 року по 27 березня 2006 року (день смерті [PERSON]С.) вони проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними, однією сім`єю, в зазначений період проживали діти [PERSON] від попереднього шлюбу: [PERSON] та позивач по справі, [PERSON], а з 1997 року - їхній спільний син, [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради від 21.01.2016 року № 120/02-12 та показаннями свідків. 27 березня 2006 року [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області було зроблено відповідний актовий запис № 33. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі по справі, як спадкоємці першої черги. Позивач [PERSON], є спадкоємицею четвертої черги, а тому позбавлена можливості отримати право на спадщину та вимушена звернутись до суду. Дані обставини сторони не оспорювали. Відповідно до п. 21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Статтею 1259 ЦК України встановлено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Крім того, згідно п. 5.2. листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року\~роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою\~хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином, згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свої вимоги про зміну черговості спадкування та визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги позивач обґрунтувала тим, що спадкодавець [PERSON] через тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду, які вона йому надавала. Однак, на підтвердження цих доводів належних, допустимих та переконливих доказів суду не надала. Надані позивачем виписка з історії хвороби та довідка Веселинівської центральної лікарні підтверджують факт того що [PERSON] дійсно з серпня 2005 року почав хворіти, постійно звертався за допомогою в різні лікарняні заклади, зокрема м. Миколаїв, м. Одеса, м. Київ., з діагнозом лімфобластна лімфома, генералізована лімфаденопатія, спленогепатомегалі, анемія, метаболічна кардіопатія. Так згідно виписки з історії хвороби № 2708/170 [PERSON] вважає себе хворим протягом 9 місяців. Однак доказів того, що протягом 9 місяців [PERSON] через хворобу знаходився в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги позивачем не надано. Крім того, позивач та відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] в звязку з хворобою перебував в різних лікарняних закладах, а в цей час з ним в лікарняних закладах постійно перебувала [PERSON] За період з 10 січня по 12 січня 2006 року [PERSON] пройшов обстеження в Київському інституті онкології, де ГФДС, ректороманоскопія, колоноскопія та біопсія підщелепної залози. 30 січня 2006 року проведена гістологія підщелепних лімфатичних вузлів справа. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження, той факт, що в лютому місяці 2006 року стан здоровя [PERSON] значно погіршився, він став худнути, в нього піднялась температура до 39 градусів. Цей факт підтверджується довідкою Веселинівської Центральної лікарні № 01-06/56 від 13.04.2016 року, випискою з історії хвороби Миколаївської обласної лікарні та показаннями свідка [PERSON] В цей час він перебував вдома. Догляд за хворим [PERSON] в цей період здійснювала його дружина [PERSON], однак у її відсутність догляд за [PERSON] здійснювала позивачка, а саме: готувала йому окремо їжу, водила до туалету, прала одяг, давала ліки. Крім того, допомагала в підприємницькій діяльності, забирала виручку, сплачувала кредити. Даний факт також підтвердила і свідок [PERSON] Згідно матеріалів справи з 10 березня 2006 року по 26 березня 2006 року [PERSON] був госпіталізований в гематологічне відділення Миколаївської обласної лікарні, а 27 березня 2006 року [PERSON] в дуже важкому стані госпіталізували в інфекційне відділення Веселинівської ЦРЛ, де хворий і помер від наростаючої серцевої недостатності. Таким чином, термін, протягом якого, [PERSON] знаходився в безпорадному стані, а позивач опікувалась ним та надавала йому допомогу складає близько 1 місяць. При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості.\~ Позивач не довела тривалий час перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки сам факт хвороби не свідчить про ці обставини. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав для зміни черговості одержання права на спадкування між позивачем та відповідачами після смерті [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Зі змісту\~вказаної норми закону вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухваленні рішення. Оскільки факт встановлювався судом лише як одна з обставин, що дає право позивачу порушувати питання про зміну черговості, а в задоволенні останнього відмовлено, то не підлягає окремому встановленню факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Даний факт, що має юридичне значення, повинен розглядатись відповідно до вимог ЦПК України\~в порядку окремого провадження із зазначенням мети встановлення такого факту та за участю відповідних заінтересованих осіб. Тому, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed