Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

31.03.2020 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення надміру сплачених коштів внаслідок отриманння щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам(а.с.1-5). Представник позивача УСЗН Лиманської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву (а.с.54). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 51), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 28.04.2020 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст.81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якої зареєстровано на території проведення антитерористичної операції ( [ADDRESS] ), а фактичне місце проживання/перебування - на території України ( [ADDRESS] ), що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.11.2014 №1442002651 (а.с.13). З грудня 2014 року за заявами відповідача за фактичним місцем її проживання, в яких вона вказувала, що змін, які впливають на призначення грошової допомоги не відбулося, Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради відповідними рішеннями позивачу (в складі сім`ї в кількості трьох осіб: вона, її чоловік та малолітня дитина) на кожні 6 місяців була призначена щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме на періоди: з 18.12.2014 по 31.10.2018(а.с.9-32). 06.11.2018 позивачем проведено перевірку, під час якої встановлено, що чоловік відповідача [PERSON] має у власності житлову квартиру на підконтрольній Україні території за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.05.2013 (а.с.7, 31-33). За результатами перевірки складено акт перевірки від 06.11.2018(а.с.34). Рішенням Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 08.11.2018 [PERSON] відмовлено в наданні допомоги через те, що сім`я володіє житловим приміщенням не на окупованій території України(а.с.36). У зв`язку з тим, що відповідачка не повідомила про зміну обставин, які впливають на виплату допомоги, виникла переплата щомісячної адресної грошової допомоги за період з 18.12.2014 по 31.10.2018 в сумі 60795,57 грн.(а.с.36). 14.11.2018 та 13.01.2020 позивачем на адресу відповідача надіслано листи №10/22-1376 та 11/22-0056, відповідно, якими повідомлялося, що за період з 18.12.2014 по 31.10.2018 їй призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 60795,57 грн. Однак, при перевірці інформації з Державного реєстру на нерухоме майно встановлено, що її чоловік має у власності житлову квартиру на підконтрольній Україні території за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з недостовірною інформацію про житло та неправомірним отриманням вказаної суми допомоги запропоновано терміново вжити заходи щодо повернення надміру нарахованих та виплачених коштів за вказаний період у сумі 60795,57 грн. Також зазначено, що в разі неповернення надміру виплачених коштів питання про їх стягнення буде вирішуватися в судовому порядку(а.с.37-40). Фактично, позивач вимагав у відповідача повернути виплачену йому щомісячну адресну допомогу. Судом також встановлено, що загальна сума виплаченої позивачу за період з 18.12.2014 по 31.10.2018 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг-60795,57 грн. складається з: - за період з 18.12.2014 по 03.06.2017 - загалом 37253,07 грн.; - за період з 03.06.2017 по 31.10.2018 - загалом 23542,50 грн.(а.с.55-57). Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505. Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно з п. 3 Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї). Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів. Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Абзацом 10 п. 5 Порядку в редакції, яка діяла з 23 жовтня 2015 року (день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07 жовтня 2015 року № 810 «Про внесення зміни до пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг») було передбачено, що у заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, як наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. З 08 вересня 2018 року - у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 713 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» змінилася редакція абз. 10 п. 5 Порядку на редакцію, відповідно до якої у заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, як наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Випадки, коли грошова допомога не призначається, встановлені п. 6 Порядку, редакція якого у відповідній частині протягом спірного періоду (з 18.12.2014 по 31.10.2018) змінювалася. Так, 23 квітня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 212, якою внесені зміни до абз. 2 п. 6 Порядку, з урахуванням яких було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. 03 червня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. 07 липня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 04 липня 2017 року № 453, якою абз. 2 п. 6 Порядку після слів "членів сім`ї" доповнено словами "(крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції)". 08 вересня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 713, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Отже, відповідно до наведених норм права при наявності у членів сім`ї заявника житлових приміщень в районі проведення антитерористичної операції (тобто житлових приміщень, що розташовані в населених пунктах, на території яких здійснювалася антитерористична операція), на що посилався позивач, грошова допомога призначалася в період до 03 червня 2017 року. З 03 червня 2017 року при таких обставинах грошова допомога не призначається. Отже, з 03 червня 2017 року наявність житлового приміщення в районі проведення антитерористичної операції є підставою для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що чоловік відповідача- [PERSON] має у власності житлову квартиру на підконтрольній Україні території за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.05.2013 (а.с.7, 31-33). Нерухоме майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.31-33). Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р. До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Лиман Донецької обл., де розташовано житлове приміщення чоловіка відповідача. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р. До вказаних Переліків населений пункт, де розташовано житлове приміщення чоловіка відповідача, не внесено. До складу сім`ї відповідача протягом спірного періоду (з 18.12.2014 по 03.06.2017) військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції або беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації - не входили. З огляду на наведене при наявності житлового приміщення, яке розташоване в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, за відсутності інших виключень, що передбачені абз. 2 п. 6 Порядку, позивач мав право на отримання щомісячної адресної допомоги в період до 03 червня 2017 року. Відповідач як уповноважений представник сім`ї про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, в порядку, передбаченому п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, позивача не повідомляв. З огляду на наведене позивач як уповноважений орган зобов`язаний був направив відповідачу відповідну вимогу (п. 11 вказаного Порядку). Суб`єкт владних повноважень вимагав у відповідача повернути виплачену йому адресну допомогу за період з 18.12.2014 по 31.10.2018 у певній сумі. Разом з тим, до періоду та до суми листа-вимоги позивач неправомірно включив період до 03 червня 2017 року та сплачену за вказаний період суму допомоги в розмірі-37253,07 грн., на яку відповідач відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, мав право, і яка правомірно була йому виплачена. З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача УСЗН Лиманської міської ради підлягає стягненню надміру сплачені кошти внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 03.06.2017 р. по 31.10.2018 у розмірі 23542,50 грн., в інщій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір, включено до складу судових витрат. Згідно\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. УПСЗ Лиманської міської ради при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжними дорученнями №80 від 18.03.2020 (а.с.6). Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 60795,57 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 23542,50 грн., що складає 38,72 % від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 813,89 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102,00 грн./100%х 38,723%).

Outcome: partial