Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

16 травня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів», Розсошанської сільської ради Хмельницького району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що [INFO] року померла їх баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] який позивачі успадкували на підставі заповіту. Проте, 02.05.2017 року позивачеві [PERSON] стало відомо, що до складу спадщини ще входить земельна частка (пай), яка належала [PERSON] При зверненні до Хмельницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) за заповітом, так як відсутні правовстановлюючі документи на майно. Також, вказують, що [PERSON] була включена до списків осіб-членів агрофірми «Проскурів», проте не отримала сертифікат на земельну частку (пай), що підтверджується, також, довідкою управлінням Держгеокадасту у Хмельницькому районі Хмельницької області. У зв'язку з наведеним, позивачі просять суд визнати за ними право на ? частку за кожним земельної частки (паю), загальною площею 3,3328 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності агрофірми «Проскурів», яка розташована на території Розсошанської сільської ради після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивачі в судове засідання не з'явились, позивач [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, внаслідок наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Із копії заповіту посвідченого 24 лютого 1989 року секретарем виконавчого комітету Розсошанської сільської ради народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області [PERSON], вбачається, що [PERSON], яка проживає в с. Н. Вовківці Хмельницького району Хмельницької області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що їй буде належати і на що вона матиме право на день її смерті та те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із копії спадкової смерті № 661-2010, відкритої після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), заяву про прийняття спадщини подали позивачі [PERSON] та [PERSON] 13.10.2010 року позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку кожному житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку кожному на 61 просту іменну акцію ПАТ «Проскурів» в с. Розсоша Хмельницького району. Разом з тим, до складу спадкового майна входить, також, і земельна частка (пай), яка належала померлій [PERSON] Проте, оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) позивачі позбавлені можливості, оскільки відповідно до повідомлення Хмельницької районної державної нотаріальної контори від 10.05.2017 року № 1040/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв'язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно, що належало померлій [PERSON] Довідкою від 02.07.2010 року, виданою виконкомом Розсошанської сільської ради Хмельницької ради, підтверджується той факт, що померла [PERSON] була зареєстрована та проживала стном на [INFO] року за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Державного акту на право колективної власності виданого акціонерному товариству агрофірмі «Проскурів» від 20.02.1996 року вказаному власнику землі передається у колективну власність 3411,8 гектарів землі в межах згідно планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Розсошанської сільської ради народних депутатів від 29.05.1995 року № 2. Даний державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за [NUMBER] А згідно витягу зі списків членів АФ «Проскурів», які працюють та пенсіонерів господарства, які мають право на земельну частку (пай) під № [NUMBER] вказано [PERSON], а відповідно до довідки від 12.05.2017 року № 12/05/01 [PERSON] згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність підприємствам і організаціям» і станом на 20.02.1996 року була включена в списки осіб-членів агрофірми «Проскурів», які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності АФ «Проскурів», проте у зв'язку із смертю не змогла отримати сертифікат, який засвідчує її право на земельну частку (пай) розміром 3,3328 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і вартість становить 78 594 грн. Окрім того, [PERSON] належать номери земельних ділянок: рілля 286 - 0,10 га, рілля 1427 - 1,70 га, насадження 3233 - 0,28 га, сінокіс 4071 - 0,60 га, пасовище 4431 - 0,07 га (довідка від 03.05.2017 року № 305). Відповідно до довідки від 02.05.2017 року № 8 [PERSON] під час розпаювання земель агрофірми «Проскурів» було виділено земельні ділянки за проектними кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], проте згідно повідомлення від 15.05.2017 року № Г-1346/0-1469/0/19-17 відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по АФ «Проскурів» прізвище [PERSON] відсутнє. Отже, позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], проте оформити своє право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після її смерті не мають змоги, оскільки відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат на земельну частку (пай). Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини за правилами ст. 525 Цивільного кодексу УРСР визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР (що був чинним на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 Цивільного кодексу УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 549 Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, позивачі частково прийняли спадщину, а саме житловий будинок, а тому, є всі підстави вважати, що позивачі прийняли спадщину і на земельну частку (пай), а саме право на земельну часту (пай), оскільки фактично вступили в управління спадковим майном. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР, а сертифікати на право земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зокрема ст.1, визначено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України та статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Враховуючи вищенаведене, та те, позивачі є спадкоємцями за заповітом майна померлої [PERSON], належним чином подали заяву про прийняття спадщини, а також те, що визнання за позивачами права на земельну частку (пай) не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Позивачі не наполягали на стягненні з відповідачів судових витрат по справі.

Outcome: approved