Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

18.07.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Зазначила, що 16 березня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON]був укладений шлюб, від сумісного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем. У жовтні 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, через нерозуміння одне одного та різних поглядів на життя. Майнового спору вони не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.10.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 26 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак до матеріалів справи долучила заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач [PERSON]про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 28) згідно з вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 26.10.2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 березня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис № 41. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - " [PERSON] " (а.с. 9). Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 11 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, [NUMBER], актовий запис № 219 та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 12 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, [NUMBER] актовий запис № 144. Батьками дітей зазначено: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство з жовтня 2015 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд враховує бажання позивачки надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". Позивач, у позовній заяві вимагає компенсацію за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. Згідно долученої до матеріалів справи квитанції АТ «Ощадбанк» № 56 від 18.07.2018 року позивачем [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.2). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у даному випадку позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбузадоволені, на її утриманні знаходиться малолітні діти, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved