Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

20.02.2015р. Органом опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в інтересах дитини - [PERSON], [INFO].н., подано позов до [PERSON], із визначенням третьою особою без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про позбавлення [PERSON] батьківських прав та з нього стягнення аліментів (а.с. № 1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, як дитина, що опинилася у складних життєвих умовах, так як її батько [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. Дівчинка проживає з бабусею - [PERSON] та дідусем [PERSON], які займаються її вихованням. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 141, 150, 152, 164, 165 СК України, позивач просив суд вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. народження, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - [PERSON] та третя особа - [PERSON] надали заяви в яких позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Прокурор Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська - Пахомова К.О., повноваження якого підтверджені посвідченням від 02.07.2014р., надала заяву, в якій вважала за можливе задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши думку представника позивача, прокурора, третьої особи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], 15.01.2015р. взята облік Управлінням у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, як дитина, що опинилася у складних життєвих умовах, згідно наказу Управління № 001 від 15.01.2015р. (а.с. № 3). Як вбачається з даного наказу, дитину поставлено на облік у зв'язку із тим, що батько - [PERSON], [INFO] з дитиною не проживає, матеріально не забезпечує, мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] За відомостями Управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, які містяться, зокрема, у висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав від 02.02.2015р. № 5-38-26 (а.с. № 17 - 18), мати дитини [PERSON] померла [INFO] року. Батько [PERSON] - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] є ученицею СЗШ №71 м. Дніпропетровська. Згідно характеристики, за час навчання її батько не телефонував, до школи не приходив, не цікавився її навчальним процесом. Згідно довідки КЗ "ДЦПМСД №4" амбулаторії загальної практики № 5 дитина з'являється до лікарні лише в присутності бабусі [PERSON] Співробітниками управління - служби у справах дітей здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно акту обстеження від 15.01.2015р. (а.с. № 16) умови проживання задовільні. У дівчинки є окрема кімната, є дитяче ліжко, шафа для одягу, одяг, приладдя для навчання. Була опитана бабуся та дідусь [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], які пояснила, що онучка проживає разом з ними, батько дитини участі у вихованні, утриманні та лікуванні дитини не приймає, станом дитини, та навчальним процесом не цікавиться. (а.с. № 8,13). Враховуючи вищезазначене, позивач дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO].н. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із матеріалів справи малолітня [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні - службі у справах дітей Жовтневого району з 15.01.2015р., як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань батька виховувати дитину та матеріально забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. народження. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання його малолітньої доньки, суд приходить наступного висновку. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення При визначенні розміру та порядку стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача, який має можливість працевлаштування оскільки є особою працездатного віку, але даних про місце роботи суду не надав, та неможливістю бабусі та дідуся самостійно утримувати дитину. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved