Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

16.03.2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони, на підставі свідоцтва про права на спадщину після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року, являються власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS]. При житті батько зареєстрував в спірній квартирі своїх родичів, відповідачів у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Реєстрація була викликана тим, що батькова родина переїхала з Азербайджанської республіки та не мали постійного місця реєстрації в Україні. Реєстрація була необхідна для працевлаштування та контролю з боку міграційної служби. Відповідачі в спірну квартиру не вселялися, їх особистих речей в квартирі немає. З грудня 2013 року родина відповідачів припинила спілкування з ними, їх місцезнаходження невідомо. В добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, через що вони вимушені звернутися з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви, в яких підтримують позовні вимоги, просять задовольнити, справу розглядати без їх участі, не заперечують проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причину неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки не надали, представника, який би діяв від їх імені до суду не направили. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило. Оскільки з причини неявки відповідачів неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідачів. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій не заперечує проти заявлених позовних вимог, просить справу розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.03.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Верещака Г.Л., зареєстрованих в реєстрі за №№ 1-142 та 1-143, після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року, позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS], по ? частині кожному. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №19315120 від 04.03.2017 року та за №19315169 від 04.03.2017, що підтверджується даними витягів про реєстрацію права власності №81804635 від 04.03.2017 року та № 81804804 від 04.03.2017 року, копію яких долучено до матеріалів справи. При житті батько позивачів зареєстрував в спірній квартирі своїх родичів, відповідачів у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Реєстрація була викликана тим, що батькова родина переїхала з Азербайджанської республіки та не мали постійного місця реєстрації в Україні. Реєстрація була необхідна для працевлаштування та контролю з боку міграційної служби. Відповідачі в спірну квартиру не вселялися, їх особистих речей в квартирі немає, що підтверджується даними довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 06.03.2017 року за підписом голови ОСББ "Надія-Бойова78". З грудня 2013 року родина відповідачів припинила спілкування з позивачами, на даний час місцезнаходження відповідачів невідомо. Реєстрація в квартирі відповідачів обмежує права позивачів, як власників квартири, перешкоджає розпоряджатися належною їм власністю, оскільки вони вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідачів, які в квартирі не проживають. Згідно даних довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої 06.03.2017 року за підписом голови ОСББ "Надія-Бойова78", в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі після реєстрації в спірній квартирі не вселялися та в ній ніколи не проживали. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність будь-яких інших умов між сторонами щодо проживання відповідача у спірній квартирі не встановлено. Вимогами п. 39 роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що, оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Таким чином, реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права позивачів, щодо подальшого володіння, користування та розпорядженню нею. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved