Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі адвоката Цигиці Любові Миколаївни завернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили на те, що їхній родині було видано ВП ЗАЕС направлення від 10.11.1998 року на поселення у гуртожиток «Славутич 2» за адресою: [ADDRESS] . З того часу позивачі проживають за вищевказаною адресою. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 р. № 500-VІ, позивачі мають підстави скористатися правом на приватизацію кімнати у гуртожитку, оскільки більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитку, фактично проживають в ньому і не мають власного житла. З метою отримання ордеру на вказану квартиру позивачі зверталися до ДП «НАЕК «Енергоатом» BП «ЗАЕС» з заявою про видачу ордеру, однак відповіддю №50-54/2207 від 25.01.2018 р., їм було відмовлено у видачі ордеру та роз`яснено, що на підставі рішення Енергодарського міського ради Запорізької області від 29.02.2016 року № 53 «Про затвердження акту прийому-передачі гуртожитку «Славутич -1,2,3», будинок був переданий в комунальну власність територіальної громади та рішенням Енергодарської міської ради від 07.12.2016 року № 14 йому залишено статус «гуртожитку» та мешканцям надано право на приватизацію, у зв`язку з чим їм було рекомендовано звернутися до Енергодарської міської ради Запорізької області. Після цього позивачі звернулися з заявою про видачу ордеру до Енергодарської міської ради, але відповіддю від 10.01.2018 року № 01-05-17-Р/0026, їм було відмовлено у видачі ордеру, так як направлення видавалось ВП «ЗАЕС», виконавчий комітет не має підстав видачі ордеру для отримання житла. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.09.2018 року, було визнано за позивачами право на постійне користування житловим приміщенням у гуртожитку, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивачі починаючи з 1998 року і до теперішнього часу проживають та зареєстровані у квартирі та за адресою: [ADDRESS] . Позивачі у позові зазначають, що мають підстави скористатися своїм правом на приватизацію даної квартири у гуртожитку, оскільки для цього є всі законні підстави, але фактично позбавлені права на приватизацію, оскільки в них відсутній ордер на постійне проживання, тому звернулися до суду з даним позовом. Просять суд визнати за ними право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.02.2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.29). Ухвалою суду від 18.03.2019 року строк проведення підготовчого провадження продовжено (а.с.45). Ухвалою суду від 20.05.2019 року справу призначено до розгляду по суті (а.с.68). Позивачі та їхній представник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник адвокат Цигиця Л.М. надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивачів. Відповідач Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву та клопотань по справі від відповідача до суду не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради через канцелярію суду надало заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України). У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Частиною 1 статті 10\~Закону\~України\~«Про місцеве\~самоврядування\~в\~Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. У відповідності до\~статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до матеріалів справи, судовим рішенням від 25.09.2018 року за результатами розгляду позовної заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Цигиця Любов Миколаївна, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради, про визнання права на користування житлового приміщення, встановлено, що гуртожиток «Славутич», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] корпус [NUMBER] належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Енергодар; в тому числі територіальній громаді міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради на праві комунальної власності належить спірна квартира [ADDRESS] , яка на теперішній час перебуває на балансі Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (а.с.18-20). Відповідно до довідки №10 від 22.01.2019 року, [PERSON] , [PERSON] постійно мешкають в гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 19.06.1998 року, а [PERSON] з 26.06.2013 року (а.с.14). Відповідно до технічного паспорту опис об`єкта в цілому є наступним: у житловому будинку [ADDRESS] [ADDRESS] квартира 55 складається з: 1\~коридору площею 6,8 кв.м, 2\~ вбиральні (сполученої) площею 2,3 кв.м, 3 кухні площею 6,3 кв.м, 4 кімнати житловою площею 17,9 кв.м, квартира обладнана балконом площею 1.3 кв.м (а.с. 17, 17 зворот.). 04.05.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права на користування жилим приміщенням, та рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.09.2018 року, було визнано за позивачами право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-20). 17.01.2019 року між позивачами та КП «ПКВ» ЕМР в особі в.о. генерального директора [PERSON] був укладений Договір найму житлового приміщення [ADDRESS] (а.с.15). У березні 2019 року позивачі з заявою звернулися до органу приватизації щодо приватизації вищевказаної квартири, але їм було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вони не мають можливості надати оригінал ордеру про надання житлової площі (а.с.53). Відповідно до частини 1 статті 345 Цивільного кодексу України\~фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Отже майно не може вибути з комунальної власності територіальної громади інакше як це встановлено законодавством, тобто спірна квартира може вибути з комунальної власності лише в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», шляхом її приватизації. Частиною 1 статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу\~УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно зі статтею 327\~Цивільного кодексу\~України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.\~60\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Частиною 8 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до статті 41Конституції\~України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321\~Цивільного кодексу\~України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 1 ст. 2 цього закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоповерхових будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно п. 4, 5 ст. 5 цього закону право на приватизацію державного житлового фонду з використанням чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього\~Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло, в тому числі, шляхом приватизації житла у гуртожитку. Як встановлено, позивачі постійно на законних підставах проживають та є зареєстрованими в квартирі [ADDRESS] . Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачами права на приватизацію вказаної квартири. Відтак позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Вказані вище положення\~Закону N 500\~встановлюють право громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них можуть реалізувати конституційне право на житло, зокрема шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Громадяни, на яких поширюється дія цього\~Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно норми п. 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404 (із змінами), відповідно якого документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Порядок оформлення документів на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках визначено\~законами України «Про приватизацію державного житлового фонду», «;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Судом встановлено вище, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в спірній квартирі з 19.06.1998 року по теперішній час, а позивач [PERSON] з 26.06.2013 року (а.с.14). До вселення в вищеназвану квартиру позивач [PERSON] був зареєстрований та фактично мешкав за наступними адресами: з 23.09.1988 року по 18.06.1991 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) з 27.06.1991 року по 19.06.1998 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) з 19.06.1998 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Позивач [PERSON] з 19.06.1998 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Позивач [PERSON] була зареєстрований та фактично мешкала за наступними адресами: з 04.09.2008 року по 07.06.2013 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в приватизації участі не приймала (а.с.75) з 26.06.2013 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.01.2019р., номер інформаційних довідок: 152326883, 152343709, 152341462 [PERSON] , Рощина О.А., Рощина А.В. у власності житла не мають (а.с.10,11,12). Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~сфера дії цього\~Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Відповідно до\~ст. 59 Житлового кодексу Української РСР\~ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Крім того, суд зазначає на те, що ордер це - документ, що має тимчасову дію. Отже, квартира [ADDRESS] належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а позивачі є суб`єктами приватизації, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час проживають у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п.1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Конституція України\~у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Тобто, законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов. На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог\~Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Як встановлено судом, позивач саме в порядку та на умовах, передбачених нормами\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зареєстрував своє постійне місце проживання в гуртожитку. Іншою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до\~Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому\~Закон N 500-VI\~не містить визначення "законні підстави". Для вирішення питання, чи на законних підставах позивачі мешкають у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову\~щодо визнання права позивачів на приватизацію спірного житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved