Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] 26 липня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Перша дніпровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2020 року у Першої дніпровської держнотконотри було витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач у своєму позові посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 19 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 657, їй на праві власності належить Ѕ частина садового будинку [ADDRESS] Власником іншої Ѕ частини садового будинку [ADDRESS] « [ADDRESS] », згідно з вищезазначеним договором купівлі-продажу від 19 квітня 2000 року, є син позивача [PERSON] , право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ». Також на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 661, позивач та її син [PERSON] є власниками земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0588 га, розташованої у СТ «Монтажник», що у м. Дніпрі у рівних частках. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, із заявою про прийняття якої до Першої держнотконтори звернулася позивач та відповідач [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 08 червня 2018 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді Ѕ частки садового будинку та земельної ділянки після смерті [PERSON] , померлого [INFO] з причин відсутності взаємної згоди на перерозподіл спадщини між спадкоємцями. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину садового будинку [ADDRESS] у СТ « [ADDRESS] » та Ѕ частину земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0588 га, які розташовані за адресою: м. Дніпро, Новокодацький р-н, СТ «Монтажник», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач у своїй заяві до суду позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає, свої вимоги щодо спадкового майна після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , не заявляє. Усі спірні питання сторони вирішили у позасудовому порядку. Представник відповідача надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа Перша дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 19 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 657, [PERSON] і [PERSON] є власниками у рівних частках садового будинку [ADDRESS] , право власності на який 19 травня 2000 року у встановленому порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» (а.с. 12). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. і зареєстрованого у реєстрі за № 661, [PERSON] і [PERSON] є власниками у рівних частках земельної ділянки площею 0,0588 га, яка розташована у СТ «Монтажник» 033, яка розташована за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район (колишня назва Ленінський) (а.с. 13). Право власності на Ѕ частину земельної ділянки за [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровано не було. [PERSON] згідно із свідоцтвом про право власності на житло був власником ј частини квартири [ADDRESS] ). [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на ј частину квартири [ADDRESS] Ѕ частину [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0588 га, яка розташована у СТ «Монтажник» 033 у м. Дніпрі Новокодацькому районі (колишня назва Ленінський). 17 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Першою дніпропетровською державною нотаріальної конторою від 23 грудня 2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , на ј частину квартири [ADDRESS] . Постановою Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,0588 га, яка розташована у СТ «Монтажник» 033 за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район (колишня назва [ADDRESS] ). Підставою нотаріус вказала відсутність проведеної у встановленому законом порядку реєстрації права власності за спадкодавцем (а.с. 24). 15 травня 2018 року до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Постановою Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 18 травня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається із частини квартири [ADDRESS] ) з підстав відчуження спадкового майна та відсутності згоди спадкоємців на перерозподіл спадщини між ними. Постановою Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 08 червня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається із Ѕ частки садового будинку [ADDRESS] , з підстав відсутності взаємної згоди спадкоємців на перерозподіл спадщини між спадкоємцями. Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у встановленому порядку подано заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, яким визнав заявлені позивачем вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як у судовому порядку позивач не має можливості, оскільки [PERSON] , померлий [INFO] , хоча і придбав у власність Ѕ частину земельної ділянки у СТ «Монтажник» 033, що знаходиться у Новокодацькому районі м. Дніпра (колишня назва Ленінський район м. Дніпропетровська), проте у встановленому порядку право власності на нерухоме майно не зареєстрував, тому позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності Ѕ частину садового будинку, який розташований на [ADDRESS] ділянці [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0588 га, яка розташована у СТ «Монтажник» 033 за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район (колишня назва Ленінський), в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , підлягають задоволенню. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано під час підготовчого засідання відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп. (768 гривень 40 коп. х 50 % = 384 гривні 20 коп.). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп. (768 гривень 20 коп. х 50 % = 384 гривні 20 коп.), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved