Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

26.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив виселити відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] та визнати їх такими, що втратили право користування житлом в указаній квартирі, а також зобов'язати Головне управління ДМС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. При цьому вказав, що відповідачі є членами сім'ї колишнього власника квартири, який продав йому квартиру згідно з договором купівлі-продажу від 11.07.2006 року, право власності ним зареєстровано належним чином, однак відповідачі залишились зареєстрованими на даній житловій площі. В спірній квартирі вони не проживають, місце їх знаходження на даний час йому невідоме, однак на них проводяться нарахування за комунальні послуги, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим він змушений звернутись до суду. 29.04.2014 року представник позивача надав заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме стосовно вимог про виселення відповідачів, оскільки відповідачі в квартирі не проживають. Ухвалою суду від 30.04.2014 року частина позовних вимог стосовно виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] залишена без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зобов'язання Головного управління ДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не з'явились, повідомлялись належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Представник третьої особи Головного управління ДМС України в Одеській області до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з договором купівлі-продажу від 11.07.2006 року позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], що вбачається з дублікату договору, який має силу оригіналу та посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Сєдовою Ф.А., право власності позивачем зареєстровано належним чином 25.07.2011 року / а.с. 6, 7/. Згідно з довідкою № 238 від 24.02.2014 року, виданою дільницею №5 КП ЖКС "Чорноморський" слідує, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], зареєстрованими є [PERSON], 1978 року народження, та [PERSON], 1949 року народження, які є колишніми мешканцями спірної квартири /а.с.8/. В ході судового розгляду справи представником позивачу суду надано Акт про непроживання та відсутність особистих речей, складений 15.04.2014 року за участю [PERSON], яка мешкає в квартирі [ADDRESS] спірного будинку та [PERSON], яка мешкає в квартирі [ADDRESS] спірного будинку, які підтвердили той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 2008 року, їх особистих речей в спірній квартирі не встановлено, місце перебування відповідачів невідомо. Вказаний Акт засвідчено начальником дільниці №5 КП ЖКС "Чорноморський" /а.с. 19/. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. При цьому суд звертає увагу позивача, що відповідно до вимог діючого цивільного та цивільно-процесуального кодексу, зобов'язання здійснити ті чи інші дії можуть бути пред'явлені до відповідача, оскільки третю особу зобов'язати здійснити будь-які дії неможливо, це не є правомірним. Однак, суд вважає законним посилання на те, що вказане рішення є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Outcome: partial