Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 10.08.2012 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона спадщину прийняла, подавши до деражвного нотаріуса заяву про прийняття спадщину. Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою нотаріуса від 13 вересня 2019 року їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю в неї всіх необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Відповідно до інформації КП "Царичанське БТІ" від 13.09.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] . При цьому, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частина спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами зареєстрована на іншу особу. 30 червня 2010 року ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області за поданням державного виконавця ВДВС Царичанського районного управління юстиції було визнано домоволодіння [ADDRESS] , спільним сумісним майном подружжя [PERSON] і [PERSON] , та частка кожного в спільному сумісному майні становить по 1/2 частині кожному. Дані відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були внесені. Частина [PERSON] за рішенням суду була зареєстрована на іншу особу. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за не право власності на 1/2 частину на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та прохає їх задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 10.08.2012 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач спадщину прийняла, подавши до деражвного нотаріуса заяву про прийняття спадщину. Позивач, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала постанову нотаріуса від 13 вересня 2019 року про відмову у зв`язку з відсутністю в неї всіх необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Відповідно до інформації КП "Царичанське БТІ" від 13.09.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] . При цьому, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частина спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами зареєстрована на іншу особу (а.с.10). 30 червня 2010 року ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області за поданням державного виконавця ВДВС Царичанського районного управління юстиції було визнано домоволодіння [ADDRESS] , спільним сумісним майном подружжя [PERSON] і [PERSON] , та частка [PERSON] в спільному сумісному майні становить 1/2 частина, яка в подальшому за рішенням суду була зареєстрована на іншу особу. Дані відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були внесені. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved