Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа: ЧМР (вул. Б.Вишневецького,36, м.Черкаси), посилаючись на те, що позивач є користувачем квартири [ADDRESS] . На сьогоднішній день відповідачі за місцем реєстрації не проживають близько 10 років, із реєстрації не знімаються, участі в утриманні житла та оплати житлово-комунальних послуг не приймають, що підтверджується актом про не проживання та відсутність особистих речей відповідачів від 04.12.2018 року, що завірений нотаріально. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Представник відповідачів [PERSON] у відзиві на позов вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих мотивів, що відповідач [PERSON] отримав ордер на квартиру [ADDRESS] . На даний час в квартирі зареєстровані та проживають він та члени його сім`ї [PERSON] - син, [PERSON] - онук, неповнолітній [PERSON] - онук, [PERSON] - дружина. Дані обставини підтверджуються актом опитування сусідів. Дані особи є членами сім`ї відповідача [PERSON] Акт опитування сусідів від 14.05.2019 року підтверджує факт, що відповідача проживають в спірній квартирі. Також даний факт підтверджують наданими відповідачами документами, а саме товарними чеками на ремонтні роботи за рахунок сина відповідачів [PERSON] для допомоги своїм батькам. На підставі вищевикладеного відповідачі просять відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що відсутність відповідачів у спірній квартирі порушує його права, оскільки останні не беруть участі в оплаті комунальних послуг. Оплата комунальних послуг здійснюється його матір`ю за рахунок спільно з позивачем зароблених коштів. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заперечив факт відсутності відповідачів у спірній квартирі понад установлений законом строк та вважав недоведеним позивачем факт порушення його прав, на захист яких поданий позов. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважав такими, що не підлягають до задоволення. Вказав, що відповідачі є його батьками, мають похилий вік та іншого житла не мають, також в 2019 році стан здоров`я його батька значно погіршився через тяжке онкологічне захворювання. Представник третьої особи Черкаської міської ради Михно Р.М. в судовому засіданні поклався на розсуд суду. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухаши в судовому засіданні учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 23 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного загального провадження, задоволено клопотання позивача про виклик свідків. 04.03.2019 року витребувано від УПФ в м. Черкаси Черкаської області відомості відносно [PERSON] , [PERSON] , залучено в якості третьої особи [PERSON] , визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. 29 травня 2019 року продовжено відповідачам термін для подання відзиву, задоволено клопотання про повторний допит свідків, задоволено клопотання про допит свідків, витребувано відомості з УПФ в м. Черкаси відомості відносно [PERSON] , [PERSON]. 29.05.2019 року представником відповідачів подано відзив на позов. 11.09.2019 року відмовлено в клопотанні представника позивача про відкладення чи оголошення перерви в судовому засіданні. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі ордеру № 75 виданого виконавчим комітетом Соснівської ради депутатів трудящих міста Черкаси від 01 квітня 1976 року [PERSON] надана у користування квартира [ADDRESS] на сім`ю з 4 осіб - [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Ордер був виданий на підставі рішення Соснівського виконкому трудящих міста Черкаси від 01 квітня 1976 року № 132. На даний час квартира перебуває у комунальній власності, відповідно до поквартирної картки в квартирі зареєстровані [PERSON] в якості наймача, [PERSON] (дружина), [PERSON] (онук), [PERSON] (син), [PERSON] (онук) в якості членів сім`ї наймача. Відповідно до акту від 04 грудня 2018 року, складеного мешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] , відповідачі за місцем реєстрації не проживають близько 10 років, особисті речі та інші ознаки, що підтверджують фактичне проживання в квартирі їхні відсутні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дали покази про те, що не бачили близько 10 років, що відповідачі постійно проживають у квартирі [ADDRESS] , в зв`язку з чим підписали акт від 04.12.2018 року. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] про призначення їй пенсії, на вказаній заяві мається відмітка про доставлення пенсії за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту від 14.05.2019 року, складених мешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за місцем реєстрації: [ADDRESS] , а також в даній квартирі наявні їх особисті речі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] дали покази про те, що бачили, що відповідачі постійно проживають у квартирі [ADDRESS] . В 2018 році постійно зустрічали біля під`їзду [PERSON] , в 2019 році знають, що у зв`язку з прогресуванням тяжкої хвороби він позбавлений можливості ходити. Також вказували, що [PERSON] була тимчасово відсутня у зв`язку з доглядом своєї матері за місцем проживання останньої, однак це було до 2018 року. Пояснення третьої особи [PERSON] про те, що за його рахунок для надання допомоги батькам здійснювались роботи у квартирі [ADDRESS] , підтверджені товарним чеком № У-00000206 від 03.08.2016 року, кошторисами від 27.03.2013 року, 19.07.2013 року, 11.07.2013 року на доставку матеріалів за адресою [ADDRESS] , - товарним чеком від 06.08.2016 року «Світло стиль», чеками «Епіцентр» від 28.07.2016 року, квитанцією № 127 від 08.07.2016 року, квитанцією № 197 від 28.08.2016 року, гарантійним сертифікатом на натяжну стелю за кошторисами № 2878, 2879, гарантійним сертифікатом на натяжну стелю за кошторисом № 2787. Оплата комунальних послуг КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" відповідачем [PERSON] на суму 2000 грн. підтверджено квитанцією № 8 від 16.05.2019р. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та ЖК України Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод гарантує кожній особі, окрмі інших прав право на повагу до житла, охоплює насамперед займати право житло і не бути виселеною чи позбавленою житла. П. 2 ст. 8 конвенції визначаються підстави, за яких втручання держави у використання особою прав в п. 1 цієї статті і таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки, економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широку межі розсуду, які не є однаковими в кожному конкретному випадку та залежить від цілей зазначених у п. 2 ст. 8 конвенції. Спірні правовідносини регулюються нормами житлового законодавства, оскільки спірна квартира не перебуває у приватній власності сторін відстуні підстави для застосування до спірних правовідносин норм цивільного законодавства - ст.405 ЦК України. Згідно із ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члені сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 1 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 Житлового кодексу УРСР установлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 71 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, вимоги щодо захисту права, щодо якого не доведено факт його порушення, не можуть бути предмету судового захисту. Крім того, саме на позивача закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад строки встановлені статтею 71 Житлового кодексу у жилому приміщенні без поважних причин. Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку, що позивачем не доведені порушення його житлових прав з боку відповідачів та відсутність останніх за місцем реєстрації понад установлений законом строк без поважних причин і ці обставини спростовуються у своїй сукупності як доводами відповідачів, так і наданими відповідачами доказами. Так, в обгрунтування позовних вимог позивачем вказано у позові, що оскільки відповідачі не беруть участі в оплаті комунальтних послуг, це ставить позивача у важке матеріальне становище. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів вказаних обставин, зокрема не підтверджені будь-які витрати позивача за рахунок своїх доходів на оплату комунальних послуг по займаній ним квартирі та її утриманню, також не підтверджено розмір таких доходів, а тому відсутні підстави для висновку суду, що внаслідок витрат позивача на комунальні послуги останній поставлений у важке матеріальне становище. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про недоведеність позивачем суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що як сусіди не бачили, що відповідачі постійно проживають у спірній квартирі та підписаний вказаними мешканцями акт від 04.12.2018р. суд вважає такими, що не підтверджують з достовірністю факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації, оскільки суб`єктивна оцінка вказаними свідками зазначеного факту спростована показами свідків [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що навпаки бачили відповідачів, які упродовж 2018 року проживали у спірній квартирі. Що стосується відмітки у заяві про призначення пенсії [PERSON] про доставлення пенсії за адресою, відмінною від місця її реєстрації, вказана відмітка не є датованою, а тому з достовірністю не підтверджує період відсутності відповідачки у спірній квартирі, крім того згідно показів свідків встановлено, що [PERSON] певний час була тимчасово відсутньо з причини здійснення догляду за своєю матір`ю, що не може вважатись неповажною причиною відсутності. Суд також враховує, що відповідачі є особами похилого віку - [PERSON] - 79 років, [PERSON] - 71 рік, іншого житла у власності та користуванні не мають, також відповідач має тяжке онкологічне захворювання, а тому, враховуючи всі встановлені обставини даної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не здобуто доказів щодо того, що позбавлення відповідачів права користування займаним ними понад 40 років житловим приміщенням є законним, або переслідує легітимну мету чи є необхідним у демократичному суспільстві. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: dismissed