Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

09.11.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Калчівської сільської ради, Болградської районної державної адміністрації Одеської області, фізичної особи-підприємця [PERSON] у якому просить: - визнати таким, що не відповідає діючому законодавству України та скасувати розпорядження в.о.голови Болградської районної державної адміністрації від 07 вересня 2015 року № 320/А-2015 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] в довгострокову оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калчівської сільської ради"; - визнати таким, що не відповідає діючому законодавству України та скасувати розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації від 12 жовтня 2015 року № 375/А-2015 "Про надання згоди ФОП [PERSON] на передачу земельних ділянок, виділених із земель колишньої колективної власності (невитребуваних паїв - до моменту витребування їх власниками), в довгострокову оренду та укладання договору довгострокової оренди землі"; - визнати недійсним договір оренди землі, укладений 19 лютого 2016 року між Болградською районною державною адміністрацією Одеської області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] на земельну ділянку площею 83,9162 га (рілля) кадастровий номер 5121484100:01:002:1257; - скасувати державну реєстрацію, зареєстрованого 12.10.2016 року за [PERSON] у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право; 16875452 (спеціальний розділ); реєстратор: приватний нотіріус Агбун Марина Іванівна, Болградський районний нотаріальний округ, Одеська область; підстава державної реєстрації: договір оренди серія та номер: б-н, виданий 19.02.2016, видавник: Болградська районна державна адміністрація; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31843337 від 12.10.2016 17:51:15, приватний нотаріус Агбун Марина Іванівна, Болградський районний нотаріальний округ, Одеська обл. актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; кадастровий номер: 5121484100:01:002:1257; опис об`єкта: площа (га): 83,9162; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; адреса Одеська обл., Болградський р., с/рада, Калчівська; - скасувати державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер: 5121484100:01:002:1257; місце розташування: Одеська область, Болградський р-н, с.Калчева, (за межами населеного пункту); цільове призначення; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; форма власності: не визначена; площа земельної ділянки: 83,9162 га. В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить 1/2 частина земельної частки (пай) площею 2,1 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Калчева», розташованої на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, належної [PERSON] згідно списків по розпаюванню земель колишнього КСП «Калчева», як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та 1/2 частина цієї земельної частки, яку успадкувала дружина [PERSON] , а він успадкував в свою чергу після матері. Також він успадкував після смерті матері належну їй земельну частку (пай) площею 2,1 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Калчева», розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району, належну [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 029222, виданого на підставі рішення Болградської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року. З метою реалізації свого права власності та виділення земельних ділянок в натурі він звернувся до Болградської районної державної адміністрації із заявою про виділення земельних часток в натурі. Проте виявилося, що належні йому частки входять до вже сформованої земельної ділянки під нерозподіленими (не витребуваними) земельними частками паями загальною площею 83,9162 га кадастровий номер 5121484100:01:002:1257. При цьому земельна ділянка передана в оренду фізичній особи-підприємцю [PERSON] за договором оренди землі від 19 лютого 2019 року зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому однією з умов договору було те, що його укладено до моменту отримання власниками земельних часток документів на право власності на земельну ділянку. Він почав оформлювати технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та документація було розроблена, але виявилося, що розділення земельної ділянки загальною площею 83,9162 га неможливе, оскільки це зачепить зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди за наведеним вище договором. З метою припинення дії договору оренди землі укладеного між Болградською РДА та ФОП [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку він отримав лист про те, що з 1 січня 2019 року набули чинності зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв) і орендодавцями під не витребуваними земельним частками (паями) є відповідні сільські ради. Так, Калчівською сільською радою як орендодавцем земельної ділянки було прийняте рішення № 380-VІІ «Про розірвання договору оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення укладеного між Болградською РДА та [PERSON] до моменту отримання їх власниками документів» (рішення сільської ради № 380- VІІ). Рішення сільської ради виконане не було, договір розірваний не був, реєстраційний запис до реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення Договору внесений не був. На підставі вищезазначеного, позивач не може отримати фактично належні йому земельні ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Окрім цього, як зазначає позивач, при розробці проекту із землеустрою щодо відведення однієї земельної ділянки загальною площею 83, 9162 га на замовлення [PERSON] в Державному земельному кадастрі була зареєстрована одна земельна ділянка, хоча зі змісту розпорядження Болградської РДА № 111 зрозуміло, що йдеться про земельні ділянки у множині (виділенню підлягали земельні ділянки під кожним земельним паєм окремо). Розпорядженням в.о.голови Болградської районної державної адміністрації від 07 вересня 2015 року № 320/А-2015 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] в довгострокову оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калчівської сільської ради» відповідний проект було затверджено. Тобто факт об`єднання земельних ділянок було юридично затверджено та легітимізовано. Розпорядженням голови РДА від 12 жовтня 2015 року № 375/А-2015 земельна ділянка була передана в оренду, про що 19 лютого 2016 року між Болградською РДА та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі, 12 грудня 2016 року право оренди було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто на момент видання Розпорядження № 320 реалізація власником земельної частки (паю) права власності на земельні ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок також була неможлива. Усе вище наведене свідчить про суттєве порушення права позивача на виділення в натурі (на місцевості) належних йому земельних долей (паїв), тому для захисту його порушених прав, позивач звернувся до суду з цім позовом. Ухвалою суду від 12.11.2020 року по справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, тому справу призначено до підготовчого провадження. 23.11.2020 року від представника відповідача - Болградської районної державної адміністрації Одеської області - Рожкова О.В., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 24.02.2020 року (а.с.44), надійшов лист, в якому він зазначає, що відповідач вважає не достатніми надані позивачем докази для задоволення позовних вимог. Інформація, наведена в позовній заяві та доданих документах не може бути достатньою для визнання недійсним договір оренди землі земельної ділянки та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, оскільки земельну ділянку було зареєстровано у спосіб встановлений законодавством, тому всі документи відповідають вимогам законодавства. Стосовно реалізації права власності та виділення ділянок в натурі [PERSON] , представник зазначає, що у разі виготовлення документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку, та витребування власником земельної частки (паю) земельної ділянки, договір припиняє свою чинність лише на відповідну площу, про що вносяться зміни до договору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.50). Представник відповідача Болградської районної державної адміністрації Одеської області - Рожкова О.В., до суду не з`явився, 11.01.2021 року надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с.55-56). Представник відповідача - Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, а також відповідач - фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив з приводу заявлених позовних вимог не надали. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що розпорядженням в.о.голови Болградської районної державної адміністрації №111/А-2015 від 30.03.2015 року ФОП [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель колишньої колективної власності (не витребуваних паїв - до моменту витребування їх власникам) в довгострокову оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Калчівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також вирішено укласти між ФОП [PERSON] і районною державною адміністрацією договір про короткострокову оренду землі на період розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у довгострокову оренду (а.с.32). На підставі цього розпорядження ФОП [PERSON] було замовлено та виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та проект щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду ФОП [PERSON] , які розпорядженням в.о.голови Болградської районної державної адміністрації № 320/А-2015 від 07.09.2015 року затверджено, а саме затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років загальною площею 83,9162 га, із земель невитребуваних земельних часток (паїв) із земель колишньої колективної власності), в тому числі: 83,9162 га (ріллі), кадастровий номер земельної ділянки 5121484100:01:002:1257 - ФОП [PERSON] , які знаходяться на території Калчівської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.31). В подальшому, розпорядженням голови Болградської районної державної адміністрації № 375/А-2015 від 12.10.2015 року ФОП [PERSON] було надано згоду на передачу в довгострокову оренду строком на 21 рік земельних ділянок, виділених із земель колишньої колективної власності (невитребуваних паїв - до моменту витребування їх власниками) загальною площею 83,9162 га (рілля), кадастровий номер земельних ділянок 5121484100:01:002:1257, які розташовані на території Калчівської сільської ради за межами населеного пункту та вирішено укласти з ФОП [PERSON] договір довгострокової оренди землі терміном на 21 рік. На підставі цього розпорядження 19 лютого 2016 року Болградська районна державна адміністрації в особі голови Голована О.В. та фізична особа-підприємець [PERSON] уклали договір оренди землі вищезазначеної земельної ділянки, строк дії якого - до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельну ділянку, але не більш ніж 21 року (а.с.30). Цей договір 12.10.2016 року зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під номером 16875452 (спеціальний розділ), що підтверджується інформаційною довідкою № 226066400, сформованої 29.09.2020 року [PERSON] (а.с.23). Так, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 08 листопада 2017 року по справі № 497/1415/17 за [PERSON] , позивачем по справі, визнано право власності на: - 1/2 частину земельної частки (пай) площею 2,1 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Калчева», розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, належну [PERSON] , померлому 20.01.2004 року згідно списків по розпаювання земель колишнього КСП «Калчева» як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] ; - 1/2 частину земельної частки (пай) площею 2,1 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Калчева», розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, належну [PERSON] , померлому 20.01.2004 року згідно списків по розпаювання земель колишнього КСП «Калчева», що була успадкована дружиною [PERSON] після смерті чоловіка, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] ; - земельну частку (пай) площею 2,1 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Калчева», розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, належну [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 029222, виданого на підставі рішення Болградської райдержадміністрації від 30 серпня 1996 року, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] (а.с.16-21). Рішення набрало законної сили 20.11.2017 року. Тобто фактично позивач на підставі цього рішення успадкував право на дві земельні частки (паї) у колективних землях колишнього КСП «Калчева», яке належало його померлим батькам на підставі відповідних сертифікатів, але при житті батьки не оформили відповідних документів з виділу земельних часток в натурі та не отримали відповідних правовстановлюючих документів на земельні ділянки. З метою оформлення своїх успадкованих після смерті батьків прав на земельні частки (паї) [PERSON] звернувся до Болградської районної адміністрації для надання йому згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та на підставі цього звернення головою районної державної адміністрації зроблено розпорядження № 283/А-2018 року від 07.08.2018 року, яким надано йому згоду на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер 5121484100:01:002:1257) загальною площею 83,9162 га із земель сільськогосподарського призначення колективної власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Калчева», яка розташована на території Калчівської сільської ради Болградського району, шляхом виділу земельної ділянки загальною площею 2,1 умовних кадастрових гектарів, без зміни цільового призначення земель (а.с.29). На підставі цього розпорядження ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію, відповідно до якої земельну ділянку площею 83,9162 га розподілено на дві частки: - земельна ділянка площею 81,7450 га, що знаходиться в оренді ФОП [PERSON] ; - земельна ділянка площею 2,1712 га, яку виділено з метою оформлення права [PERSON] (а.с.22,24,25). Але виконуючи умови договору на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 5121484100:01:002:1257, виконавець під час узгодження із державним кадастровим реєстратором питання можливості внесення даних про поділ земельної ділянки, із присвоєнням двом окремим земельним ділянкам, які виникають в наслідок поділу, окремих кадастрових номерів, з`ясував, що земельна ділянка загальною площею 83,9162 га перебуває в оренді [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Поділ земельної ділянки призведе до скасування її державної реєстрації, що безперечно призведе до порушення зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди [PERSON] , тому реєстрація двох новоутворених земельних ділянок неможлива (а.с.64). Також судом встановлено, що рішенням 40 сесії VІІ скликання Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області № 380- VІІ від 24.12.2019 року було розірвано договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення колишньої колективної власності, які знаходяться на території Калчівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений між Болградською РДА та [PERSON] до моменту отримання їх власниками документів» та вирішено укласти з [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 81,8162 га строком на 1 рік (а.с.26), але рішення сільської ради не виконане про що свідчить інформаційна довідка №226066400 від 29.09.2020 року, з якої вбачається, що станом на 29.09.2020 року право оренди земельної ділянки загальною площею 83,9162 га зареєстровано за ФОП [PERSON] (а.с.23). На підставі вищезазначеного позивач позбавлений можливості оформити своє право на земельні частки (паї), які він успадкував після смерті батьків. Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За змістом ч. 3 ст.43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. За змістом ст.ст. 79, 79-1 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно пунктів 16, 17 розділу Х «Перехідні положення» земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 5 червня 2003 року визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Згідно з ч. 1 ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв» (в редакції, яка діяла на момент видачі розпоряджень Балаклійської районної державної адміністрації, а також укладення договору оренди) розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проєкт землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Згідно п. 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 04 лютого 2004 року (в редакції, яка діяла на момент видачі розпоряджень Балаклійської районної державної адміністрації, а також укладення договору оренди) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди) предбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у чинній редакції, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). За змістом статті 2 ЗК України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Як вбачається зі статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно пункту 7 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року, редакція якого діє з 01.01.2013р., з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Положеннями статті 124 ЗК України та статті 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено ст. 123 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 3 ЦК України встановлено, що судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства. Як вбачається з ч. 6 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» однією з підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Частиною 10 ст. 24 цього Закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За змістом положень Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок. Разом із тим на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначено в умовних кадастрових гектарах. Отже, земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим, а договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а за договором оренди земельної ділянки предметом є земельна ділянка. У випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай), не визначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. Формування земельних ділянок із нерозподілених часток (паїв) здійснюється згідно з проєктом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), а результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 у справі № 908/1947/16. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи положення Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 04.02.2004 року Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Таким чином, можливим є надання в оренду за рішенням районної державної адміністрації чи відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень нерозподілених (невитребуваних) саме земельних ділянок, а не земельних часток (паїв), відповідно до вимог земельного законодавства, в тому числі статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та пункту 12 названого Порядку. Вказаним Законом передбачено право відповідної ради чи районної державної адміністрації передавати в оренду виключно нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, виділені власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), але їх власники не отримали державні акти на право власності на земельну ділянку. На час передачі в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок в орендодавця щодо таких ділянок має бути наявна документація, зазначена в ст.8 названого Закону. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 року у справі № 914/2621/17. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як було встановлено судом, ФОП [PERSON] було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5121484100:01:002:1257. Вказана земельна ділянка сформована за рахунок земельних часток (паїв) членів КСП «Калчева». Проект землеустрою зазначеної земельної ділянки розроблявся на замовлення ФОП [PERSON] та саме з метою подальшої передачі їх в оренду. При передачі в оренду ФОП [PERSON] вказаної земельної ділянки формування земельних ділянок із нерозподілених часток (паїв) здійснено не було, проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) не розроблявся, а розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства не здійснювався. Зазначені дії були проведені лише в 2018 році, тобто вже після передачі в оренду ФОП [PERSON] спірної земельної ділянки. Таким чином ФОП [PERSON] було передано в оренду саме земельні частки (паї), а не невитребувані земельні ділянки. Зазначені порушення вимог чинного законодавства при передачі в оренду спірних земельних ділянок призвели до того, що позивач, як власник земельної частки (паю), на сьогоднішній день позбавлений можливості оформити право власності на належну йому земельну ділянку. Таким чином, оспорюване розпорядження № 375/А-2015 від 12.10.2015 року за своїм змістом було спрямоване на передачу земельних ділянок в оренду ФОП [PERSON] на підставі технічної документації на землю, розробленої на замовлення потенційного орендаря та з присвоєнням кадастрових номерів земельним ділянкам. Беручи до уваги вищенаведене суд дійшов висновку, що розпорядження № 375/А-2015 від 12.10.2015 року суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права позивача [PERSON] в частині передання в оренду ФОП [PERSON] земельної ділянки площею 83,9162 га із кадастровим номером 5121484100:01:002:1257. Тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування зазначеного розпорядження в цій частині. В свою чергу оспорюване розпорядження № 375/А-2015 від 12.10.2015 року було підставою укладення 19.02.2016 року між Болградською районною державною адміністрацією Одеської області та ФОП [PERSON] договору оренди земельної ділянки площею 83,9162 га із кадастровим номером 5121484100:01:002:1257. Зміст цих договорів суперечить ст. 124 Земельного Кодексу України, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 16 Закону України «Про оренду землі», що відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України є підставою недійсності оспорюваного правочину. Укладаючи спірні договори оренди земельних ділянок, ФОП [PERSON] усвідомлював, що вони можуть бути розірвані у будь-який момент від дня їх укладення, який пов`язувався з моментом оформлення пайщиками КСП «Кальчева» права власності на належні їм земельні ділянки. Разом з цим реєстрація спірної земельної ділянки та передача її в оренду ФОП [PERSON] унеможливлює реалізацію вказаного права позивачем. За таких обставин суд не вважає, що визнання спірного договору оренди недійсним є непропорційним втручанням держави в право ФОП [PERSON] на майно, гарантоване ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Скасовуючи державну реєстрацію права оренди суд керується ст.216 ЦК України «Правові наслідки недійсності правочину», оскільки підставою реєстрації вказаного права був оспорюваний договір оренди, який визнається недійним. З метою захисту порушених прав позивача, суд, відповідно до ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», також скасовує державну реєстрацію земельної ділянки площею 83,9162 га із кадастровим номером 5121484100:01:002:1257 в Державному земельному кадастрі, оскільки вказана реєстрація перешкоджає позивачу в реалізації його прав. Враховуючи викладене,

Outcome: approved