Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

27 березня 2015 року [PERSON] подав до суду позов, яким просив стягнути з [PERSON] 7050грн. боргу за договором позики, через невиконання відповідачем зобов′язання про повернення коштів у визначений строк. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність за підтримання позовних вимог. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином публікацією оголошення у визначеному друкованому періодичному виданні 18 червня 2015 року. Про причини неявки [PERSON] суд не сповістив і заяви про відкладення розгляду не надав. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у порядку глави 8 ЦПК України. Дослідивши представлені у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно представленої розписки позичальника, датованої 02 лютого 2015 року [PERSON] отримав від позивача 500 доларів США. Грошові кошти зобов"язався повернути 28 лютого 2015 року (а.с.5). З позовної заяви слідує, що відповідач частково повернув борг на суму еквівалентну 200 доларів США. В іншій частині боргове зобов"язання не виконано (а.с 2). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Недодержання сторонами обовязкової письмової форми договору позики не є наслідком його недійсності. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач договору за безгрошовістю щодо не отримання коштів фактично чи отримання їх у меншій сумі не оспорював. За положенням ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобовязання повернення грошових коштів за договором позики. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За його прострочення, на вимогу кредитора, боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач вимоги про сплату встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, не заявляв. Відповідач допустив порушення майнових прав позивача. За цим звернення до суду є обгрунтованим, позовні вимоги підлягають задоволенню стягненням боргу у еквіваленті національній валюті за курсом НБУ по довідці ПАТ "Державний Ощадний банк України" - 2350,0799грн. за 100 USD за розрахунком: 23,50грн. х 300USD = 7050грн.(а.с.6) Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача розмір судових витрат по сплаті судового збору за квитанцією №63 від 27.03.2015 року (а.с.1).

Outcome: approved