Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

14.06.2019 [PERSON], діючи у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] (далі по тексту - дитина), звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON], заінтересована особа, разом - сторони) виданого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2018. Заява обґрунтована такими обставинами. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17.12.2018 у справі №753/24313/18 було видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця реєстрації [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця перебування [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до будь-яких інших місць постійного чи тимчасового проживання (перебування), навчання, роботи, відпочинку та інших місць частого відвідування [PERSON] та малолітнього [PERSON]; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди на те; заборонити вести з [PERSON] листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Після винесення обмежувального припису [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у виді виправних робіт строком на один місяць з відрахуванням двадцяти процентів заробітку. Також після винесення обмежувального припису [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (завдання тілесних ушкоджень бабусі малолітнього [PERSON]) та призначено йому показання у виді 6 місяців виправних робіт із відрахуванням із суми його заробітку 15 відсотків в дохід держави. Не зважаючи на всі вище визначені заходи впливу та примусу [PERSON] порушив обмежувальний припис, а саме: 18.01.2019 [PERSON] дзвонив їй по телефону, погрожував вбити, нецензурно лаявся, словесно ображав її та її рідних; 07.02.2018 [PERSON] написав їй через соціальній мережі повідомлення, яке містило погрози завдати фізичної шкоди та словесні образи; 01.03.2019 [PERSON] приїхав на дачу її батьків, де часто вона буває з дитиною за адресою: [ADDRESS] та умисно побив там вікна. За фактом цього правопорушення Барашивським ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області винесено відомості до ЄРДР за номером 12019110070000218; 09.04.2019 у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] чіплявся до неї та її батька - [PERSON] У грудні 2018 заявник звернулась до Міського центру з метою вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини. [PERSON] відмовився взяти участь у дослідженні. Міським центром дитини було підтверджено можливе настання негативних наслідків для дитини у випадку продовження батьком вчинення насильства у його присутності. Компетентні державні органи неодноразово застосовували заходи впливу до [PERSON], але останній не розкаявся у своїх вчинках та продовжує вчиняти домашнє насильство та порушує вимоги обмежувального припису дія якого закінчується 17.06.2019. Враховуючи наведене просила продовжити обмежувальний припис на 6 місяців та направити [PERSON] на проходження програми для кривдників. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали пославшись на викладені у ній обставини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні в цілому не заперечував факти вчинення ним насильницьких дій щодо заявника та її батька, проте наполягав, що останні самі у цьому винні, оскільки чинять йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Жодного каяття чи жалю з приводу скоєного та заподіяння своїми діями шкоди психічному здоров'ю дитини [PERSON] не висловив. Представник Служби у справах дітей та сім'ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду цієї справи. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заяві, суд встановив такі обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2018 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25.09.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06.12.2017. У шлюбі у сторін народився син Назар, [INFO] Після припинення шлюбних стосунків у січні 2017 р. [PERSON] разом з дитиною залишила належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], де мешкала разом з чоловіком, і переїхала до квартири своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований та проживає у м. Борисполі, будь-яких спорів та судових справ щодо житла чи іншого майна між колишнім подружжям немає. В суді [PERSON] пояснювала, що ще під час спільного проживання [PERSON] проявляв відверто вороже ставлення до її матері та мали місце непоодинокі випадки застосування ним щодо неї фізичного та психологічного насильства, що і стало причиною припинення їх шлюбно-сімейних відносин. З лютого 2017 р. прояви фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] як щодо заявника, так і щодо її матері, стали носити систематичний характер. Судом виданий обмежувальний припис відносно [PERSON] терміном на шість місяців встановлені заходи тимчасового обмеження прав [PERSON]: заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця реєстрації [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця перебування [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до будь-яких інших місць постійного чи тимчасового проживання (перебування), навчання, роботи, відпочинку та інших місць частого відвідування [PERSON] та малолітнього [PERSON]; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON], якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди на те; заборонити вести з [PERSON] листування, телефонні переговори та контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Наведені у заяві факти порушення обмежувального припису та продовження застосування [PERSON] психологічного насильства ним не заперечуються та підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів. Так, за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень матері заявника [PERSON] вироком суду від 28.02.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2019 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України (за фактом подій, які мали місце 21.11.2018). За фактом умисного порушення обмежувального припису [PERSON] за заявою [PERSON] від 20.05.2019 внесені відомості до ЄРДР № 1201910070000218 за ст. 390-1 КК України за подіями що мали місце 01.03.2019. Заявник в судовому засідання пояснила, що 01.03.2019 [PERSON] прибув за адресою: [ADDRESS], порушивши обмежувальний припис та пошкодив вікна будинку. Дана обставина також підтверджується фото пошкоджених вікон та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження, на якому видно як [PERSON] кидав каміння у вікна будинку. Прослухуванням аудіозапису телефонної розмови між сторонами 19.01.2018 встановлено, що [PERSON] зателефонував заявниці та погрожував вбити, нецензурно висловлювався, словесно ображав останню та її рідних. Факт телефонної розмови [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Відповідно фотокопії повідомлення з соціальних мереж [PERSON] 07.02.2019 написав заявниці повідомлення. Дане повідомлення містить погрози завдати фізичної шкоди та словесні образи. Факт направлення повідомлення [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Оглянутим судом відеозапису встановлено, що 09.04.2019 в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва [PERSON] підійшовши до батька заявниці [PERSON], поруч якого сиділа заявниця, вороже вимагав не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та фіксував на телефон обличчя [PERSON] Заявниця в судовому засіданні пояснила, що в цей момент побоювалась за безпеку батька та відчула емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. 21.12.2018 Міським центром дитини було підтверджено можливе настання негативних наслідків для дитини у випадку продовження батьком вчинення насильства у його присутності. Допитаний в судовому засідання в якості свідка [PERSON] підтвердив обставини події 09.04.2019 в приміщенні суду у присутності його дочки. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Стаття 1 Закону 2229-VIII визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону 2229-VIII визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1 статті 24 Закону 2229-VIII). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. (частини 2, 3, 5 статті 26 Закону 2229-VIII). За результатами оцінки наданих сторонами доказів і їх особистих пояснень в судовому засіданні суд дійшов висновку, що протягом дії обмежувального припису, обставини жодним чином не змінилися, тривалі і систематичні насильницькі дії, які чинить [PERSON] щодо колишньої дружини, пов'язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням і залякуванням, цинічне приниження її честі та гідності, відсутність будь-якої критики своєї поведінки, в своїй сукупності вказують на існування реальної загрози життю та здоров'ю заявника та психічному здоров'ю малолітнього сина сторін. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до переконання, що [PERSON] та малолітній син сторін як особи, що постраждали від домашнього насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом 2229-VIII, а відтак вбачає підстави для продовження обмежувального припису стосовно [PERSON] Посилання заявниці про доцільність направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників, суд не приймає до уваги виходячи з наступного. Відповідно до ч.6 ст.28 Закону 2229-VIII кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Ст.39-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". На підставі аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав при видачі обмежувального припису вирішувати питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми для кривдників. На підставі викладеного,

Outcome: partial