Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

23.06.2020 року голова Згурівської районної державної адміністрації Феник І. звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, відповідачка залишила дочку в Обласному будинку дитини м. Боярка, терміном на 6 місяців. Дитині встановлено інвалідність відповідно діагнозу Z21. За станом здоров`я дитина була переведена до «Спеціалізованого обласного будинку дитини м. Біла Церква». За час перебування дитини в спеціалізованому закладі, відповідачка її жодного разу не відвідала. Відповідачка [PERSON] є одинокою матір`ю, ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, утриманням дитини не займається, морально дочку не підтримує, її здоров`я не цікавиться. Відповідачка проживає разом із співмешканцем. Відповідачкою не створені умови для проживання дитини. Відповідачка свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути з неї аліменти на утримання дочки, передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір покласти на відповідачку. В судове засідання учасники справи не з"явились. Представники позивача Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування - Лобода Т.О., Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації - Лобода Т.О., Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Отцевич О.Ю., Шевченківської сільської ради Згурівського району Київської області - Стукало Г.Л. направили до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву та заперечень проти позову до суду не направила. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце розгляду справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка учасників справи не перешкоджає слуханню справи. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , щодо якої вона є одинокою матір`ю (копія свідоцтва про народження - а.с.6, копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України - а.с.7). За заявою відповідачки [PERSON] від 26.04.2019 року, дитина була тимчасово на 6 місяців влаштована до Обласного будинку дитини м. Боярка (розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 26.04.2019 року № 89 про направлення малолітньої [PERSON] до обласного будинку дитини - а.с.8. копія акту про факт передачі дитини - а.с.9). З 30.05.2019 року малолітня [PERSON] знаходиться в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» на повному державному утриманні. За період перебування дитини в спеціалізованому закладі, відповідачка її жодного разу не відвідала, її життям та здоров`ям не цікавилась, не приймала участі у вихованні та утриманні (копії письмової інформації КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» - а.с.11,23, довідка - а.с.24). Підставою для переведення дитини до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» став незадовільний стан здоров`я дитини. Так дитині встановлені діагнози: ураження головного мозку (G 93/9), вражені вади розвитку серцевої перегородки (Q 21.8), ВІЛ, ризик по туберкульозу тощо. Дитині встановлено групу інвалідності відповідно діагнозу Z21 (копія висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини - а.с.10). Відповідачка [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] , разом із своїм співмешканцем. Житла, земельних ділянок чи іншого майна у власності не має (копії довідок Шевченківської сільської ради - а.с.17,18). За місцем проживання відповідачки відсутні належні житлово-побутові умови, в квартирі брудно, стіни пошкоджені грибком, потребується капітальний ремонт, санітарно-гігієнічний стан квартири незадовільний (копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] - а.с.19). За місцем проживання відповідачка [PERSON] характеризується негативно (копія довідки-характеристики Шевченківської сільської ради - а.с.16). Також суд враховує, як характеризуючі особу відповідачки обставини те, що відповідачка була позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON] , 2014 року народження, а також відповідачка відмовилась від новонародженої дочки [PERSON] , [INFO] (копія рішення Згурівського районного суду від 09.04.2015 року у справі № 365/235/15-ц- а.с.20-21, копія акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько) відмовились забрати з пологового будинку іншого закладу охорони здоров`я - а.с.22) Відповідачка не працевлаштована, до центру зайнятості з питання працевлаштування не зверталась (довідка Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості - а.с.25). На обліках у лікарів нарколога, психіатра та дерматовенеролога відповідачка не перебуває (копії медичних довідок - а.с.12). Загальний стан здоров`я відповідачки [PERSON] встановлений відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.13). Виконавчим комітетом Шевченківській сільської ради затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] (копія рішення Виконавчого комітету Шевченківської сільської ради від 12.06.2020 року № 27 - а.с.14, копія висновку - а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідачка [PERSON] свідомо не виконує батьківські обов"язки щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не займається її вихованням, морально не підтримує та матеріально не утримує. Відповідачкою не створені умови для виховання, проживання та утримання дочки, помешкання, в якому проживає відповідачка занедбане та непридатне не лише для проживання малолітньої дитини, а й дорослих. Об`єктивні причини для невиконання батьківських обов`язків відповідачкою судом не встановлені. На даний час малолітня [PERSON] знаходиться в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква», стан здоров`я дитини є критично незадовільним та їй встановлено інвалідність. Відповідачка інтересу до долі дочки не виявляє, не відвідує їх, здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідачка не вчинила жодних дій, які б свідчили про бажання виправитись та повернути дитину в сім`ю. З огляду на це, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідачку [PERSON] від обов"язку щодо утримання дочки. Оскільки відповідачка добровільно кошти на утримання не надає, з неї мають бути присуджені аліменти на дитину в розмірі достатньому для забезпечення її гармонійного розвитку. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмір 900,00 грн, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 23 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства, та допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Після позбавлення батьківських прав відповідачки, суд вважає за необхідне передати малолітню [PERSON] для опікування органу опіки та піклування для її подальшого влаштування. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в розмірі 840,80 грн. та за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved