Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування свого позову позивач вказала, що [INFO] року дочка позивача [PERSON] народила [PERSON], про що виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради у Книзі реєстрації народжень 01.03.2010 р. здійснено актовий запис №1. Державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. [INFO] року відповідач [PERSON] народила [PERSON], про що виконавчим комітетом Хижнянської сільської в Книзі реєстрації народжень 10.12.2013 року здійснено актовий запис №7. Державна реєстрація проведена також відповідно доч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Місце проживання новонароджених зареєстровано за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] З 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю бабою [PERSON] та за її рахунок. З 2016 року і по даний час мати [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, про фізичний та духовний розвиток дітей не піклується, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального світогляду. [PERSON] прав на спілкування з дітьми та участі у їхньому вихованні позбавлена не була, мала повну можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. З приводу неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків повідомлено орган опіки та піклування Жашківської районної державної адміністрації, згідно висновку якого є доцільним позбавлення останньої батьківських прав щодо її малолітніх дітей. За вказаних обставин позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 15.09.2017р., не з'явилися, при цьому представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася та не повідомила причини неявки, про місце і час розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - органу опіки та піклування Жашківської районної державної адміністрації -Савчук Н.С., яка діє на підставі довіреності 3/01-31 від 05.01.2018р., не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд цивільної справи проводити у її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Хижнянською сільською радою Жашківського району Черкаської області. [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, в якому батьком записаний [PERSON]. [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, в якому батьком записаний [PERSON]. З довідки №244 від 14.12.2017р., виданої виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, вбачається, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але фактично проживають разом з бабусею [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Жашківської районної державної адміністрації № 568/01-24 від 11.09.2017р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], працівниками служби у справах дітей з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду і остання зобов'язувалася забрати малолітніх дітей та належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, але при цьому зобов'язання не виконала, тому, захищаючи інтереси малолітніх дітей, комісія районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON]дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїм дітям, не приймає участі у їхньому вихованні, не дбає про їх духовний і моральний розвиток, не відвідує їх, взагалі не цікавиться їхнім життям, а тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування, і вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». З огляду на вищевказані обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач не з'явилася в судове засідання і не дала особистих пояснень з приводу ухилення від виконання нею своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи, перш за все інтереси дітей, суд приходить до висновку про небажання матері брати участь у вихованні дітей, та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved