Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

31 грудня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме: факт родинних відносин між громадянином Російської Федерації [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , зокрема, що громадянин Російської Федерації [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] , [INFO] , яка народилася до 24.08.1991 року на території, що стала територією України; факт укладення шлюбу за актовим записом № 33 від 23.10.1943 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який складений виконавчим комітетом Опришківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. В обґрунтування своєї заяви, заявник посилається на те, що 14.03.2020 року він звернувся до Іванківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі по тексту - заінтересована особа) із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України». Підставою для набуття громадянства України заявник зазначає факт родинних стосунків з [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), яка є його бабою по материній лінії та народилася на території, що з 24 серпня 1991 року стала територією України. Заявник також вказує, що на підставі п. 44 Указу №215/2001 Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» його заяву про оформлення набуття громадянства залишено без руху, надано двомісячний строк на усунення недоліків (надати документи на підтвердження родинних стосунків заявника та [PERSON] ), рекомендовано звернутися до суду. На підтвердження факту родинних стосунків з [PERSON] заявник надав до суду наступні документи: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що [PERSON] народилася в Дніпропетровській області, Магдалинівському районі, селі Крамарка; копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] (дід заявника) та [PERSON] від 23.10.1943 року; свідоцтво про народження матері заявника - [PERSON] , довідка про те, що мати заявника перебувала в шлюбі та взяла прізвище чоловіка, свідоцтво про народження заявника. На даний час з метою оформлення набуття громадянства за територіальним походженням заявнику необхідно встановити факт родинних відносин між ним та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , зокрема, що громадянин Російської Федерації [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] , [INFO] , яка народилася до 24.08.1991 року на території, що стала територією України; встановити факт укладення шлюбу за актовим записом № 33 від 23.10.1943 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який складений виконавчим комітетом Опришківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. її постійної роботи в період з 01.01.1990 року по 30.12.1992 рік в третій зоні радіоактивно забрудненої території. Іншого способу, крім судового, у заявника не має, тому він звертається з даною заявою до суду. В судовому засіданні, заявник свої вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві, наполягав на їх задоволенні. Представник Іванківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Київі та Київській області в судовому засіданні пояснив, що заявником не надано доказів, які підтверджують факт наявності родинного зв`язку, оскільки Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області зазначено, що підтвердити чи спростувати наявність актового запису про шлюб не вбачається можливим та видати свідоцтво про шлюб №33 по виконавчому комітету Опришківської сільської Ради Глобинського району Полтавської області не вбачається можливим, оскільки книга державної реєстрації шлюбу за період 1942-1943 р. не збереглись, просили заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст.15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеномуЦПК Українипорядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;як розподілити між сторонами судові витрати;чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК Українивизначається перелік справ про встановлення факту, що розглядаються судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Судом встановлено, що 14.03.2020 року заявник звернувся до Іванківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі по тексту - заінтересована особа) із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України». Підставою для набуття громадянства України заявник зазначає факт родинних стосунків з [PERSON] , [INFO] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), яка є його бабою по материній лінії та народилася на території, що з 24 серпня 1991 року стала територією України. Заінтересованою особою на підставі п. 44 Указу №215/2001 Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» заяву [PERSON] про оформлення набуття громадянства залишено без руху, надано двомісячний строк на усунення недоліків (надати документи на підтвердження родинних стосунків заявника та [PERSON] ), рекомендовано звернутися до суду. Факт родинних стосунків заявника з [PERSON] , [INFO] , підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що [PERSON] народилася в Дніпропетровській області, Магдалинівському районі, селі Крамарка; копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] (дід заявника) та [PERSON] від 23.10.1943 року; свідоцтвом про народження матері заявника - [PERSON] , довідкою про те, що мати заявника перебувала в шлюбі та взяла прізвище чоловіка, свідоцтво про народження заявника. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] необхідне заявнику для оформлення набуття громадянства за територіальним походженням. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та про існування правових підстав для їх задоволення. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved