Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обгрунтовано наступним. 14 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному РАЦС м.Вінниці, актовий запис № 1367. Від спільного проживання у сторін [INFO] року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Неповнолітня дитина в даний час проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак сторони не дійшли угоди про добровільну сплату аліментів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.. Відповідач [PERSON] неодноразово в судове засідання не з'являвся по невідомій суду причині. Так, 4 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Слухання справи відклалося на 20 жовтня 2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20 жовтня 2016 року в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Поштове повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання. Слухання справи було відкладено на 7 листопада 2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання 7 листопада 2016 року в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Поштове повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання. Слухання справи було відкладено на 21 листопада 2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання 21 листопада 2016 року в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Поштове повідомлення повернулося із відміткою «За зазначеною адресою не проживає». Слухання справи було відкладено на 5 грудня 2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання 5 грудня 2016 року в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,-за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає, що відповідач, який належним чином був повідомлений про перше судове засідання, умисно почав ухилятися від явки до суду та отримання поштових повідомлень. Відповідно ст.. 224 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1367-розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу за згодою позивача змінено її прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.3). Від спільного проживання у сторін [INFO] року народилася дитина [PERSON], в свідоцтві про народження якого сторони у справі записані батьками (а.с.4). Згідно довідки Вапнярської селищної ради № 3049 від 8 вересня 2016 року, до складу сім'ї [PERSON], [INFO] входить син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Вапнярської селищної ради № 10011 від 6 жовтня 2016 року, син [PERSON], 2009 року знаходиться на утримання матері [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2016 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2016 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Так, станом на день подачі позову до суду прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1228 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років становить 1531 гривень. 30 % на дитину до 6 років становитиме 368,40 гривень, 30 % на дитину віком від 6 до 18 років становитиме 459,30 гривень. Враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, від обов'язку доказування неможливості сплачувати аліменти або сплачувати в меншому розмірі, не був звільнений, такі докази ним не було надано до суду, які і доказів утримання інших дітей або непрацездатних осіб, а також враховуючи інтереси малолітньої дитини, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду 13 вересня 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 551,20 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 551,20 гривень судового збору. На підставі ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 500,00 грн, що підтверджується квитанцією №12/09 від 12 вересня 2016 року про надання консультації, складання позовної заяви адвокатом адвокатського об'єднання «Вінницька обласна колегія адвокатів» Чудаком В.Д., тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved