Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою [ADDRESS] та позбавити права відповідача користуватися житловим приміщенням шляхом зняття з місця реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2014 року, відповідач був колишнім власником, однак після продажу квартири в ній не проживає, його речі відсутні, при цьому відповідач залишається зареєстрованим, в результаті чого позивачка змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив. Уповноважений представник третьої особи - Дніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який просив розглядати справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2014 року, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] в м Києві. (а.с. 4) Згідно п. 3.2 договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язався знятися з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] в м Києві до 30 серпня 2014 року. Згідно Довідки від 30.01.2015 року за формою № 3 встановлено, що в квартирі [ADDRESS] в м Києві зареєстрований [PERSON]. (а.с. 7) Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормою ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Як убачається з пояснень позивачки викладених у позовній заяві, відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим в квартирі, яка на праві власності належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу, разом з тим в ній не проживає, за комунальні послуги не сплачує. 3гідно з ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", в якій зазначено, що: "Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання". За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав, в даному випадку, у порядку усунення перешкоди в користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS] в м Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved