Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS], визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, із зняттям його з реєстрації за вищевказаною адресою; виселити [PERSON] з зазначеної квартири; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. В обгрунтування вказаної вимоги позивачка зазначила, що 05.04.2000 р. вона була зареєстрована в квартирі [ADDRESS], наймачем якої була її матір - [PERSON], згідно договору найму житла. 27.09.2005 р. рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова було змінено договір найму на квартиру [ADDRESS] і позивачку було визнано наймачем вказаної квартири. З вересня 2005 р. в даній квартирі проживали лише позивачка з сином. 06.04.2007 р. відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради було видано свідоцтво про право власності на цю квартиру, відповідно до якого [PERSON], та її син - [PERSON], є власниками квартири в рівних частинах. Позивачка вказує, що в 2013 р. вона зустріла [PERSON], з яким думала побудувати сімейне життя, і в 2014 р. тимчасово прописала його в зазначеній квартирі. Однак сімейне життя не склалось; на прохання звільнити приміщення квартири відповідач не реагує, виселятися не збирається, продовжуючи проживати в квартирі, що належить позивачці з сином, створюючи напружену атмосферу. Позивачка зазначає, що її син не надавав згоду на прописування відповідача в їх квартирі; вважає, що відповідач своїми діями порушує їх права на вільне володіння, розпорядження та використання свого майна. Крім того, зазначає позивачка, відповідач взагалі не є членом їх сім'ї, спільного господарства вони не вели, договори найма, домовленість про користування квартирою між власниками та відповідачем не укладені, а тому відповідач не має жодного права на користування даною квартирою. За комунальні послуги відповідач не сплачував та не сплачує досі, що є ознакою "тимчасовості" перебування в квартирі позивачки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В подальшому просила слухати справу без її участі, і в випадку неявки відповідача розглядати її в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засiдання не з'явився, причину неявки суду не повiдомив, судові повістки, надіслані на останню відому судові адресу місця проживання або місцезнаходження відповідача, повернулись без вручення адресату, що свідчить про його відсутність за останнім відомим місцем проживання чи знаходження, заяву про зміну свого місця проживання або місцезнаходження відповідач суду не надавав, тому, в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце слухання справи. Крiм того, для повiдомлення вiдповiдача про час i мiсце слухання справи, в газетi «Слобiдський край» вiд 09.02.2016 р. №17 (22293), а також від 16.04.2016 р. №46 (22322) було розмiщено оголошення, яким [PERSON] викликано в судове засiдання в якостi вiдповiдача по вказанiй справi. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 27.09.2005 р. №138/23 змінено договір найму на квартиру [ADDRESS] і визнано [PERSON] наймачем цієї квартири (сім'я 2 особи: вона, син - [PERSON]). Відповідно до копiї свiдоцтва про право власностi на житло від 06.04.2007 р., реєстрацiйний №1-07-291306, Вiддiлом) приватизації житлового фонду Управлiння комунального майна та приватизації Департаменту економiки та комунального майна Виконавчого комiтету ХМР посвiдчено, що [PERSON] і член її сімї [PERSON] мають на правi спiльної (сумісної) власностi квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згiдно з вiдповiддю адресно-довiдкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.12.2009 р. Відповідно до акту про не проживання від 04.04.2016 р., складеного КП "Жилкомсервіс" дільниця №9 при огляді квартири [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] в квартирі не мешкає, особистих речей не виявлено, спального місця і інших ознак, які свідчать про фактичне проживання відповідача в зазначеній квартирі також не виявлено. За вказаною адресою проживають лише [PERSON] - власниця квартири - і її син [PERSON] З зазначеного акту також вбачається, що [PERSON] фактично не проживає по вказаній адресі приблизно з червня 2014 р. На даний момент його місце перебування невідомо. Під час судового засідання 19.04.2016 р. був допитаний [PERSON], який пояснив суду, що він є братом [PERSON], приходить її навідувати. Вказав, що відповідача вже давно не бачив, в квартирі позивача його речей на теперішній час немає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може біти підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] не проживає в квартирi за адресою: [ADDRESS] понад встановлений законом шестимiсячний строк. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та усунення [PERSON] перешкод в користуваннi квартирою i визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], із зняттям його з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved