Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Харківський тракторний завод», [PERSON], третя особа: Харківська міська рада, про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], у звязку з втратою правовстановлюючого документу.\~ В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 04 грудня 1997 року вона разом з [PERSON] приватизувала квартиру [ADDRESS], тобто стали співвласниками по 1/2 її частки. 01 квітня 2003 року шлюб з [PERSON] розірвано, 16 травня 2010 року останній помер, після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON]. [PERSON] зазначала, що через втрату правовстановлюючого документа на квартиру, вона позбавлена можливості оформити право власності на належну їй частку спірного майна. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 12 лютого 2016 року. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими 01 квітня 2003 року розірвано. 16 травня 2010 року [PERSON] помер, за життя останній склав заповіт, яким заповів все належне йому майно її батькові - [PERSON]. [PERSON] зазначала, що батьком було прийнято спадщину після смерті [PERSON], однак не оформлено через відсутність правовстановлюючого документа на спірну квартиру. 12 лютого 2016 року [PERSON] помер, заповіту не залишив, у звязку з чим, вона є єдиним спадкоємцем за законом майна батька, оскільки її матір померла 17 листопада 2012 року. Проте, постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну батькові частку квартири через відсутність правовстановлюючого документа, що унеможливлює реалізувати спадкові права. В судове засідання [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зустрічний позов визнала в повному обсязі. В судове засідання представник ПАТ «Харківський тракторний завод» [PERSON], який діяв на підставі довіреності на право представляти інтереси підприємства від 03 січня 2018 року, не зявився. Матеріали справи містять відзив останнього на позов [PERSON], яким він просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позовна заява та додані до неї докази не містять відомостей щодо звернення позивача до державного реєстратора прав на нерухоме майно за відновленням документів на право власності, що свідчить про відсутність порушення майнових прав [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - [PERSON], який діяв на підставі Ордера Серії ХВ № 000083 від 04 жовтня 2018 року, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені вище, первісний позов визнали в повному обсязі. Представник зазначав, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька - [PERSON], однак не оформив її та помер. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON], проте через втрату правовстановлюючого документа позбавлена можливості оформити спадкові права. В судове засідання представник Харківської міської ради [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, не зявилась. Матеріали справи містять заяву останньої про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення згідно чинного законодавства України, яке не порушуватиме прав сторін. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 грудня 1997 року Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод» р. № 3463, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. 01 квітня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 147 (Свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] 1-ВЛ № 065042 від 01 квітня 2008 року). 16 травня 2010 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 6851 (Свідоцтво про смерть [PERSON] 1-ВЛ № 265524, видане 18 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно розяснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Відомостей щодо домовленості між [PERSON] та [PERSON] або рішення суду з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності матеріали справи не містять. Враховуючи, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права є підставою для відмови в позові (п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Судом встановлено, що позивач дійсно є співвласником спірної квартири, що підтверджується, як копією свідоцтва про право власності на житло від 04.12.1997 року, так і довідкою КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 22.01.2018 року, а також не оспорюється відповідачем по справі. При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права власності позивача. Крім того, позивачем не надано суду відомостей щодо звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно за відновленням втраченого документа на право власності, тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, оскільки її право власності на майно ні ким не оспорюється, та у разі втрати документа, має право на отримання його дубліката. Щодо зустрічного позову [PERSON] суд зазначає наступне. Судовим розглядом справи встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З матеріалів справи вбачається, що після померлого 16 травня 2010 року [PERSON] заведено спадкову справу № 551/2010. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У вказаній спадковій справі наявний заповіт, складений 01 квітня 2008 року [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого останній, на випадок його смерті, заповів [PERSON], [INFO], все належне йому на день смерті майно. За ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Тобто,\~[PERSON]\~прийнято спадщину\~у вигляді\~належної померлому\~[PERSON]\~1/2\~часткиквартири [ADDRESS]. 12 лютого 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 530536, виданим 13 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 151/2016. Згідно наявної у спадковій справі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43013522 від 19 лютого 2016 року, інформація щодо складення [PERSON] заповітів у Спадковому реєстрі відсутня. За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.\~1261\~ЦК\~України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до Свідоцтва про одруження ІІІ-ВЛ № 303346 від 12 вересня 1987 року, дружиною [PERSON] є [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження IV-ВЛ № 439934 від 16 жовтня 1988 року, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. 17 листопада 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 378308 від 22 листопада 2012 року. У спадковій справі, заведеній після смерті\~[PERSON],\~наявна заява його доньки - [PERSON] про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття спадкова справа не містить. З урахуванням\~викладеного,\~єдиним спадкоємцем\~за законом\~майна померлого\~[PERSON],\~а саме:\~1/2\~часткиквартири [ADDRESS], є його донька - [PERSON]. Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. З постанови\~державного нотаріуса\~Четвертої Харківської\~державної нотаріальної\~контори [PERSON]\~від 29\~травня 2018\~року вбачається,\~що [PERSON]\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~[PERSON],\~померлого 12\~лютого 2016\~року,\~на часткуквартири [ADDRESS] з посиланням на відсутність документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. Статтею 17\~Закону\~України\~від 23\~лютого\~2006\~року\~N\~3477-IV\~"Про\~виконання\~рішень\~та застосування\~практики\~Європейського\~суду з\~прав\~людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. \~\~\~\~\~\~ Суд вважає неможливість [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. З огляду на те, що [PERSON] у визначений законом строк прийнято спадщину після смерті батька - [PERSON], проте остання позбавлена можливості реалізувати спадкові права через відсутність документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved