Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

16.06.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 14.06.2017 р. о 14:20 год. до ТМО "Психіатрія" за письмовою заявою опікуна [PERSON]доставлена до відділення № 17 ТМО «Психіатрія». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2011 р. [PERSON], [INFO], була визнана недієздатною, опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO], призначені [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2013 р. [PERSON], [INFO] звільнено від обов*язків опікуна відносно недієздатної [PERSON], [INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2015 р. встановлено опіку над [PERSON], [INFO] та призначено опікуном - [PERSON], [INFO] [INFO] померла опікун (мати) недієздатної [PERSON] - [PERSON]. В зв'язку із загостренням психічного захворювання пацієнт [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу Тараненко О.В. (за довіреністю), яка також є і лікарем-психіатром, підтримала заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару у зв'язку із загостренням психічної хвороби, що проявляється в неадекватній поведінці, в т.ч. стала збуджена, відмовляється від прийому медичних препаратів. Пацієнт є інвалідом ІІ групи. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він може уявляти небезпечність безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася за письмовим зверненням опікуна. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просив надати дозвіл на госпіталізації його підопічної та пояснив, що хвора є його двоюрідною сестрою хворіє з 1993 року, страждає на психічну хворобу, є інвалідом 2 групи довічно за психічним захворюванням. Вдома вона стала поводити себе дуже неадекватно та агресивно, ліки не приймає. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної, який вже став небезпечний для останньої, недієздатна [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2011 р.у цивільній справі 2о-116/11, [PERSON], [INFO], була визнана недієздатною, опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO], призначені [PERSON] та [PERSON] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2013 р. у цивільній справі № 761/6347/13-ц [PERSON], [INFO] звільнено від обов*язків опікуна відносно недієздатної [PERSON], [INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2015 р. у цивільній справі № 761/6425/15-ц, встановлено опіку над [PERSON], [INFO] та призначено опікуном - [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.04.2017 р. - [PERSON], яка являлась опікуном недієздатної [PERSON] - [INFO] померла. 14.06.2017 р. о 14:20 год. [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за письмовою заявою опікуна [PERSON]доставлена до відділення № 17 ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з погіршенням психічного стану. Як вбачається з матеріалів справи, при госпіталізації до ТМО «Психіатрія» законний представник недієздатної [PERSON] - опікун [PERSON] надав свою згоду на госпіталізацію підопічної. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.06.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в зв'язку із загостренням психічної хвороби. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 15.06.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], встановила, за своїм нестабільним психічним станом, виявляє потенційну неюбезпеку для оточуючих, та прийшла до висновку, що потребує перебування в межах відділення під постійним наглядом медичного персоналу. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї. В зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.280 ч.4 ЦПК України строк, розгляд даної заяви відбувається у встановлений законом строк (з урахуванням вихідних днів). Відповідно до ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved