Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що 20.05.2018 року померла [PERSON], яка за свого життя склала заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день смерті вона заповіла своєму сину [PERSON] та заявнику по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке прийняла заявник по справі шляхом звернення до відповідної нотаріальної контори із відповідною заявою. Інші спадкоємці спадщину у встановленому законом порядку не прийняли. Разом із тим, під час оформлення спадкових прав заявника було встановлено, що у частині правовстановлюючих документів була допущена помилка в написанні прізвища спадкодавця. Так у договорі дарування будинку, укладеного 15 квітня 1998 року, що зареєстрований у ЧООБТІ в реєстровій книзі №12 під реєстровим №1797 від 18.04.1998 року, за яким [PERSON] набула у власність 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Золотоноша по вул. Червонопрапорна 50 - прізвище [PERSON] помилково зазначено як «Путиліна». Також у технічному паспорті на будинковолодіння, що знаходиться в м. Золотоноша по вул. Червонопрапорна 50 прізвище власника зазначено як «Путиліна»; Окрім того у договорі купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори 01.04.1992р. №1259 за яким [PERSON] набула у власність квартиру двохкімнатну №31 , жилою площею 24,6 кв.м., загальною 38,8 кв.м. в будинку №34 по вул. Шевченка в м. Золотоноша, Черкаської області, прізвище покупця замість «Путіліна» зазначено як «Путиліна». Виправити вказані помилки заявник не має можливості, а власник вказаного майна помер. Разом із тим вказані помилки створюють складності заявнику при оформленні своїх спадкових прав. За таких обставин заявнику необхідно встановити факт належності вказаних вище правовстановлюючих документів спадкодавцю, а саме [PERSON], а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином не може довести належність спадкодавцю вказаних правовстановлюючих документів. У судове засідання заявник не зявилась, однак надала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні вказаної заяви наполягала у повному обсязі. Представники зацікавлених осіб Золотоніської міської\~ державної\~нотаріальної \~контори Головного\~ територіального\~ управління\~ юстиції\~ у\~Черкаській області\~та Золотоніської\~міської ради в судове засідання не зявилися, однак звернулись до суду із заявами, відповідно до яких просили розгляд справи здійснювати за відсутності їх представників, проти заявлених вимог не заперечували. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з даними свідоцтва про смерть (серії І-СР №330090 від 22.05.2018 року) [PERSON] померла 20.05.2018 року Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 16.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №378, [PERSON] на випадок своєї смерті призначила спадкоємцями належного їй майна [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із копії спадкової справи, заведеною Золотоніською міської державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадщину прийняла заявник по справі, а [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, відповідно до якої відмовився від прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Як вбачається із документів, що посвідчують особу спадкодавця, а саме: свідоцтва про одруження (серії ІІІ-УР №258376, від 23.09.1961 року), паспорта громадянина України (серії НС №887992, від 14.12.2000 року) та свідоцтва про смерть серії І-СР №330090 від 22 травня 2018р., прізвище спадкодавця зазначено як «Путіліна». Разом із тим у договорі дарування будинку, укладеного 15 квітня 1998 року, що зареєстрований у ЧООБТІ в реєстровій книзі №12 під реєстровим №1797 від 18.04.1998 року, за яким [PERSON] набула у власність 43/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Золотоноша по вул. Червонопрапорна 50 - прізвище [PERSON] зазначено як «Путиліна». Також у технічному паспорті на будинковолодіння, що знаходиться в м. Золотоноша по вул. Червонопрапорна 50 прізвище власника зазначено як «Путиліна»; Окрім того у договорі купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори 01.04.1992р. №1259 за яким [PERSON] набула у власність квартиру двохкімнатну №31 , жилою площею 24,6кв.м., загальною - 38,8кв.м. в будинку №34 по вул. Шевченка в м. Золотоноша, Черкаської області, прізвище покупця зазначено як «Путиліна». Водночас в реєстраційному записі, вчиненому на даному договорі Золотоніським відділком ЧОБТІ 01.04.1992 р.,прізвище покупця зазначено саме як «Путіліна». Також і у свідоцтві про право на спадщину за законом від 11.11.2003 року, виданому державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] К.А. набула у власність 57/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м.Золотоноша по вул. Червонопрапорна, 50, її прізвище зазначено правильно як «Путіліна». [PERSON] як «Путіліна» зазначено прізвище у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на 57/100 частини будинку, що знаходиться в м.Золотоноша по вул. Богодухівська (колишня Червонопрапорна) 50. Також суд зважає і на те, що у рішеннях Золотоніської міської ради №934 від 28.12.1999 р. «Про передачу земельних ділянок в приватну власність та видачу держаних актів на право приватної власності на землю приватним особам міста Золотоноша» та №4- 28/УІ від 24.02.2011 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, на умовах довгострокової оренди з послідуючим викупом [PERSON] по вул по вул.Богодухівська, 50 в м.Золотоноші», якими було вирішено питання щодо порядку передачі у власність та користування земельної ділянки на які знаходится зазначений вище будинок, що знаходиться в м.Золотоноша по вул.Богодухівська (колишня Червонопрапорна), 50, прізвище [PERSON] зазначено саме як «Путіліна». Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки органи, які здійснювали видачу та оформлення вказаних правовстановлюючих документів внести зміни до них не можуть, то вбачається обмеження можливості заявника в оформленні належним чином своїх спадкових прав. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином факт належності вказаних документів спадкодавцю стверджується співпадіннями особистих даних зазначених у зазначених у вказаних вище документах. Суд враховує, що у всіх вказаних вище документах співпадають прізвище, по батькові, місяць і рік народження спадкодавця, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Таким чином, судом достовірно встановлений факт допущення помилки в написанні прізвище спадкодавця. Суд дійшов висновку, що заявник звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів з метою належного оформлення своїх прав на спадкове майно. Встановлення даного факту не повязується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявнику права на належне оформлення своїх спадкових прав, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На підставі викладеного та

Outcome: approved