Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

14.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» та Білозерської міської ради визнання членом сім"ї наймача та про зобов'язання відповідачів укласти з ним договір найму житлового приміщення. У судовому засіданні позивач та його представник в обґрунтування своїх позовних вимог пояснили, що починаючи із 2010 року частково, а з 2012 року він постійно мешкав разом із матір'ю [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Цю квартиру матір отримала на підставі ордеру від 20 січня 1971 року, тобто є основним квартиронаймачем, і постійно проживала в ній. Померла мати позивача [INFO]. За період з 2012 року по день смерті матері [PERSON] фактично переїхав жити до матері, оскільки вона в силу захворювання погано себе почувала, не могла справлятись по господарству, та позивач допомагав утримувати квартиру, сплачував комунальні послуги, готував їжу, проводив ремонтні роботи. У вересні 2014 року він звернувся до Білозерської міської ради із проханням укладення з ним договору найму житлового приміщення, однак отримав відмову. Позивач просить визнати його членом сім'ї наймача квартири його матері [PERSON] та зобов'язати відповідачів укласти з ним договір найму жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача Приватного підприємства «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» до суду не з'явився, подали заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Відповідач Білозерська міська рада проти задоволення позовних вимог. Враховуючи подані письмові заперечення, просили повністю відмовити [PERSON] в задоволенні його позову. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сім'ю [PERSON]. З 2012 року син [PERSON], позивач у справі, почав проживати разом із матір'ю у квартирі [ADDRESS]. Допомагав їй по господарству, в благоустрої квартири, зокрема син поміняв вікна у квартирі, поставив двері. Лікував матір, у зв'язку чим купував ліки. Свідок [PERSON] в суді підтвердила, що була сусідкою і подругою матері позивача [PERSON] Увесь час її син [PERSON] доглядав, але починаючи з 2012 року, коли хвороба загострилась, він почав постійно проживати у квартирі разом із матір'ю. У квартирі він міняв батареї, сантехніку, вікна, двері. Купував медикаменти для лікування матері. Жив у квартирі матері позивач останніх два роки перед її смертю. Впевнена, що за цей період бачила позивача у матері кожного дня. Свідок [PERSON] суду також показав, що останні два роки до смерті [PERSON], тобто з 2012 по 2014 рік, проживала разом із сином. Із її сином він неодноразово вранці ходили разом на роботу. Також йому відомо, що [PERSON] облагороджував житло матері, а саме міняв двері, вікна тощо. Останній також приймав участь у похованні своєї матері. Вислухавши позивача, його представника, з'ясувавши думку відповідача, та заперечення іншого, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Згідно копії особового рахунку, відкритого на підставі ордеру від 20.01.1971 року, основним квартиронаймачем двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Донецька область, [ADDRESS], є [PERSON], тобто рідна матір позивача (а.с.6,9,10) Позивач був зареєстрований у квартирі за вищевказаною адресою як член сім"ї з 03 лютого 1995 року, і виписався з неї за іншою адресою 18 лютого 1999 року (а.с.5, 9) Згідно актів, виданих 07.11.2014 року відповідачем у справі ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес», [PERSON] дійсно не зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але зі слів сусідів, проживає з 2012 року, в період мешкання доглядав за хворою матір'ю, допомагав утримувати квартиру (а.с.34), за адресою реєстрації в [ADDRESS] постійно не проживає (а.с.35) Ці обставини узгоджуються із показаннями в суді свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідок, заборгованості з комунальних послуг по квартплаті немає (а.с.8, 41) Наданими в судове засідання квитанціями підтверджується, що саме позивач [PERSON] особисто сплачував комунальні послуги за квартиру матері за адресою: [ADDRESS] (а.с.53-64) Матір позивача сильно хворіла, починаючи із травня 2012 року хвороба загострилась, що суд вбачає із медичної довідки (а.с.40) Померла вона [INFO], про що видано відповідне свідоцтво про смерть (а.с.7) Таким чином, в судовому засіданні доведено перед судом той факт, що [PERSON] дійсно проживав однією сім'єю з [PERSON] з 2012 року по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Доводи відповідача про відсутність предмету спору суд не сприймає як слушні, оскільки права позивача як члена сім"ї наймача житла не визнаються з боку міської ради, тому є всі підстави для захисту його прав в судовому порядку. Ґрунтуючись на наданих суду доказах в їх сукупності, є всі підстави для задоволення вимог [PERSON] про визнання його членом сім"ї колишнього наймача квартири [ADDRESS] - його матері [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. Щодо заявлених позовних вимог про зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення суд зазначає наступне: Договір найму жилового приміщення є по суті цивільним договором, оскільки породжує у сторін цивільні права та обов'язки, і до нього застосовуються загальні принципи щодо свободи договору. Обов'язковість його укладення не передбачена чинним Житловим кодексом УРСР від 30 червня 1983 року, і порушує принцип свободи волевиявлення при його укладенні, тобто є правом, а не обов'язком суб'єктів цивільних правовідносин. Тому суд не може зобов'язати відповідачів укласти відповідний договір. Доводи позивача та його представника про відмову відповідача укласти договір в судовому засіданні не підтвердились. Письмової відмови з цього приводу у справі немає. При цьому, відповідь виконкому Білозерської міської ради від 19.11.2014р., на яку посилається позивач, лише стосується відмови внести зміни у договір найму (а.с.36) Крім того, фактично [PERSON] для захисту права достатньо вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Отже, вимоги [PERSON] в частині зобов'язання укладення договору найму жилого приміщення задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 64, 106 ЖК України, ст.ст.3, 6, 627 ЦК України,

Outcome: partial