Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй, [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] відмовився від спадкового майна, позивач стверджує, що вона є спадкоємцем за заповітом. Спадщину вона прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року було замінено відповідача по справі на Костянтинівську сільську раду. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач та представник позивача - адвокат Геріх М.А. надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просили проводити без їх участі, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Сільський голова надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника. Проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [INFO] в с. Плоске Смілянського району Черкаської області померла [PERSON] . Як вбачається з довідки виконавчого комітету Костянтинівсьеої сільської ради від 13 лютого 2020 року [PERSON] , згідно записів погосподарської книги №28 за 2016-2020 роки, належала 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради від 26 січня 2018 року [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою. Як вбачається з заповіту посвідченого Людвіновською Т.М. секретарем виконкому Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області 15 грудня 2008 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] . У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Враховуючи, що [PERSON] за життя розпорядилася належним їй майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за заповітом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК , відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Згідно ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Згідно довідки державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся [PERSON] [PERSON] у передбачений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , інший спадкоємець - [PERSON] звернувся із заявою про відмову від прийняття спадщини, відтак, враховуючи вимоги ст. 1275 ЦК України та п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування 1/4 частини спадкового майна в зв`язку з неприйняттям цієї частини спадщини [PERSON] по заповіту. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 16 серпня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved