Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] за участі органу опіки та піклування Яворівської райдержадміністрації, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 30 травня 2008 року. Від шлюбу у подружжя народилась дочка [PERSON]. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між подружжям було розірвано 20 лютого 2015 року. Позивач зазначає, що дочка перебуває на її утриманні, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, не піклується про здоров'я та розвиток дитини, не допомагає у матеріальному забезпечені, також відповідач притягується до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок. Вважає, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, тому просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 06 грудня 2017 року призначено справу до судового розгляду. 22.10.2018 представник органу опіки та піклування Яворівської райдержадміністрації подав суду висновок від 19 липня 2018 року № 2770/19 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник органу опіки та піклування Яворівської райдержадміністрації Тимусь О.С. підтримала позицію органу опіки та піклування, зазначену у висновку від 19 липня 2018 року. З огляду на зазначені обставини, суд проводить заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача [PERSON], проти чого не заперечує позивач. Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 5) Як вбачається з довідки № 1743, виданої 17 травня 2017 року виконкомом Івано-Франківської селищної ради, малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. (а.с. 7) Відповідно до характеристики, складеної Івано-Франківською ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. І. Франка [PERSON] зарекомендувала себе хорошою і здібною ученицею, програмний матеріал засвоює на достатньому та високому рівнях. Дівчинка спокійна та врівноважена, серед однокласників користується повагою. Зі школи дитину забирає мама або бабуся (мама [PERSON] мами), класні батьківські збори відвідує мама. (а.с. 8). Яворівська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, взявши до уваги думку дитини [PERSON], та те що відповідач вже попереджався про можливе в майбутньому позбавлення батьківських прав у разі подальшого неприймання участі у вихованні дочки, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], що підтверджується висновком № 2770/19 від 19 липня 2018 року. (а.с. 47). Відтак, судом встановлено, між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов'язку по вихованню та утриманню дитини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], що полягає в тому, що він не приймає участі у вихованні доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача [PERSON] від виховання доньки [PERSON], що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, у відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 цього Кодексу батьки позбавлені батьківських прав не звільняються від даного обов'язку та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій формі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. При цьому п. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що після подання позивачем позовної заяви набрав законної сили Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким змінено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує вік дитини, перебування їх виключно на утриманні матері, а також те, що в суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою, має на утриманні інших осіб, наявність в нього рухомого та нерухомого майна. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів - 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 грн. покласти на відповідача [PERSON].

Outcome: approved