Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

16 лютого 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, зобов'язати визнати запис до трудової книжки недійсним, поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в розмірі 17 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що починаючи з 24.11.1997 працював у Відповідача, обіймав різні посади. Наказом від 22.01.2016 був звільнений з посади начальника Відділу казначейства та управління активами та пасивами департаменту казначейства та фондових ринків головного фінансового управління на підставі п.2. ч.1 ст.41 КЗпП України з 25.01.2016 у зв'язку із втратою довір'я. Зазначає, що підставою для звільнення були Висновок за матеріалами службового розслідування (вих. №07-02/005КІ від 14.01.2016), Меморандум департаменту внутрішнього аудиту від 25.12.2015, Протокол № 01/2016 засідання Дисциплінарної комісії ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». В результаті службового розслідування було встановлено порушення при проведенні операцій з купівлі-продажу валюти на міжбанківському ринку. Позивач зі звільненням не погоджується і вважає, що воно є незаконним та безпідставним, таким, що відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, посада, яку займав Позивач не передбачає безпосереднє обслуговування грошових цінностей. Як зазначає Позивач, відповідно до посадової інструкції його основними обов'язками є контроль, забезпечення та організація, тобто його посадові обов'язки є по суті аналітичними. При цьому Позивач звертає увагу, що операції купівлі-продажу валют були проведені відповідно до законодавства України та внутрішніх документів Відповідача і в результаті їх здійснення було отримано дохід 28 000 доларів, а не спричинена шкода у сумі 7 595 дол. США, як про це зазначено у Висновку службового розслідування від 14.01.2016. Позивач вказує, що він діяв на підставі довіреності № 107 на здійснення операцій від імені Банку, виданою Головою Правління Банку 19.03.2015, згідно з якою він мав право підписувати документи тільки разом з іншою уповноваженою особою Банку. Позивач також зазначив, що згідно з цією довіреністю він має право тільки підписувати від імені Банку договори, але не має права їх укладати. Звільнення призвело до того, що Позивач втратив можливість підтримувати життєві та виробничі стосунки з іншими співробітниками, в тому числі через погіршення ставлення до нього через звільнення, у зв'язку з цим він зазнав моральних страждань, які оцінює в 17 000 грн. За викладених обставин, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судових засіданнях Позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Крім того, надав додаткові пояснення, згідно з якими зазначає, вказане Положення № 76, про порушення якого зазначено у документах, що стали підставою для звільнення, є застарілим та неактуальним у зв'язку зі зміною внутрішньої структури Банку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та пояснення позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники Відповідача позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, які підтримали у судових засіданнях. По суті позову пояснили, що підставою для звільнення було службове розслідування за фактами проведення операцій купівлі-продажу (конвертації) валюти євро/долар між Банком та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» у 2015 році, в ході якого були виявлені порушення, в результаті чого Банком було недоотримано 7 595 дол. США. Згідно з висновком службового розслідування Позивачем при проведенні операцій було порушено вимоги Положення про порядок проведення міжбанківських операцій (затверджено Рішенням Голови Правління Банку №76 від 22.03.2012), а саме: 1) не були оформлені заявки на купівлю-продаж валюти, в яких обов'язково мають бути вказані найменування валюти, сума, граничний курс виконання заявки, сторона операції, термін виконання заявки; 2) тікети (первинні документи, які формуються після укладання угоди з використанням системи ReutersDealing і містять основні умови угоди) були сформовані не під час укладання угоди як це передбачено Положенням №76, а пізніше. В результаті вчинених Позивачем порушень всі 7 операцій з ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» були укладені на невигідних для Відповідача умовах, внаслідок чого Банк недоотримав дохід в сумі 7 595 дол. США. В той же час представники Відповідача звертають увагу на те, що всі операції, які були здійснені з порушенням Положення № 76, були проведені лише з одним контрагентом - ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень». З іншими банками-контрагентами угоди укладалися з дотриманням внутрішніх документів Банку. Також Представники Відповідача стверджують, що Позивач згідно з його посадовими обов'язками був особою, яка проводить операції з матеріальними цінностями - коштами, що знаходяться на рахунках Банку, відтак він є особою, що безпосередньо обслуговує грошові цінності, тому звільнення у зв'язку з втратою довір'я є законним та обґрунтованим. За викладених обставин, вважають що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач згідно з наказом №144-к від 21.11.1997 був прийнятий на роботу до Відповідача, обіймав різні посади. Наказом від 19.03.2015 № 1056-к був переведений на посаду начальника відділу казначейства та управління активами та пасивами департаменту казначейства та фондових ринків головного фінансового управління. Наказом № 211-к від 22.01.2016 був звільнений з займаної посади з 25.01.2016 за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку із втратою довір'я. Підставою для винесення оскаржуваного наказу стали Висновок за матеріалами службового розслідування (вих. №07-02/005КІ від 14.01.2016), Меморандум департаменту внутрішнього аудиту від 25.12.2015, Протокол № 01/2016 засідання Дисциплінарної комісії ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Дані документи оформлені в результаті розслідування за фактами проведення Позивачем операцій купівлі-продажу (конвертації) валюти євро/долар між Банком та іншими банками у 2015 році. Порушення були виявлені при проведенні 7 (семи) операцій з ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», в результаті чого Банком було недоотримано 7 595 дол. США. При укладенні угод Позивачем було допущено порушення вимог Положення про порядок проведення міжбанківських операцій, затвердженого Рішенням Голови Правління Банку № 76 від 22.03.2012р. (далі - Положення №76), а саме: 1) п. 4.1.8., яким передбачено, що операції на міжбанківському ринку здійснюються на підставі заявки, отриманої з використанням MicrosoftOutlook від уповноваженого працівника за підписом керівника, відповідального за валютну позицію підрозділу. У заявці необхідно вказати найменування валюти, суму, граничний курс виконання заявки, сторону операції (купівля чи продаж), термін виконання заявки; 2) п.3.3.1. Положення №76, згідно з яким під час укладання угоди дилер зобов'язаний сформувати: тікет, якщо угода укладена з використанням системи ReutersDealing; кепчур (документ, який формується в системі ReutersDealing після укладання угоди по телефону або з використанням системи Ukrdealing і містить всі основні умови угоди) якщо угода укладена по телефону або з використанням системи Ukrdealing. Надані тікети та графіки по 7 вказаних операціях по котируванню валютної пари євро/долар на ринку FOREX з системи ReutersDealing підтверджують пояснення Відповідача, що ціна в тікетах дійсно не відповідала ціні в графіках, а також, що тікети містять курс, який не був вигідним для банку в момент укладення угод, в результаті чого Банком було недоотримано 7 595 дол. США. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Згідно п. а ч. 2 ст. 9 Конвенції МОП 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікована Постановою ВРУ № 3933-XII від 04.02.1994 тягар доведення наявності законної підстав для звільнення лежить на роботодавцеві. Як вказано у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992, звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Разом з тим, суд вважає доводи представників відповідача вірогідними, зокрема, що дії Позивача при здійсненні операцій на міжбанківському ринку, а саме: укладення угод з порушенням вимог внутрішніх документів Банку лише з одним банком-контрагентом (ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень»), призвели до недоотримання коштів, дали підстави роботодавцю для втрати довір'я до даного працівника. Доводи Позивача про те, що Положення №76, яким регулюється порядок проведення міжбанківських операцій, є неактуальним, застарілим, зокрема у зв'язку зі зміною організаційної структури Банку, спростовується наданими Відповідачем доказами, в тому числі, довідкою від 24.03.2016,підписаною Головою Правління ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» [PERSON] Крім того, на думку суду, зміни в організаційній структурі банку не впливають на процедуру укладення угод на міжбанківському ринку. В обгрунтування незаконності звільнення у зв'язку із втратою довір'я Позивач зазначає, що його посада не відноситься до посад, які безпосередньо обслуговують матеріальні цінності. Також зазначає, що матеріальні цінності не отримував під звіт. Дане твердження Позивача спростовується наявними в матеріалах справи довіреністю та посадовою інструкцією, з якою Позивач ознайомлений під підпис 01.10.2012. Відповідно до довіреності Позивач мав право укладати договори купівлі-продажу безготівкової національної та іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку. Згідно з посадовою інструкцією до його обов'язків належав контроль дилерських операцій на міжбанківському ринку (п. 2.5), контроль виконання рішень щодо торгів на фінансових ринках (п. 2.8). Аналіз ст.1 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання та валютних цінностей» від 19.02.1993 № 15-93 свідчить, що валюта - іноземна та валюта України, - яка знаходиться на банківських рахунках, є грошовими цінностями. Враховуючи те, що Позивач від імені Відповідача укладав угоди купівлі-продажу валют на міжбанківському валютному ринку, суд дійшов висновку, що професійна діяльність Позивача свідчить про те, що він мав безпосереднє відношення до обслуговування матеріальних (грошових) цінностей. Беручи до уваги, що розрахунки по даних операціях здійснюються в безготівковій формі, передача їх під звіт не є можливою. В той же час Позивач фактично мав доступ до даних грошових коштів та безпосередньо їх обслуговував, про що свідчить укладення угод. Позиція Позивача про те, що він лише підписував, а не укладав договори від імені Відповідача не узгоджується з положеннями законодавства України, зокрема ст.ст. 629, 631, 638, 640 Цивільного кодексу України. Наявність підпису Позивача на 7 тікетах свідчить про фактичне укладення вказаних угод. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи та встановлені судом обставини в достатній мірі містять в собі належні докази та відповідну інформацію, які дають підстави вважати, що Позивач за характером своїх обов'язків відноситься до осіб, на яких поширюються положення п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадові обов'язки позивача безпосередньо пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, невиконання яких дають підстави з боку керівництва Банку для втрати до нього довір'я, що тягне за собою звільнення за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність звільнення позивача з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання визнати запис до трудової книжки недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволенню. Відповідно ст. 41 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992 та

Outcome: dismissed