Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

18.11.2020 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивувала так. Сторони перебували у шлюбі з 11.11.2014 по 07.02.2018 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу малолітній син сторін залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.02.2018 року відповідач на користь позивачки сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі твердої грошової суми 1500 грн. щомісячно. На даний час малолітня дитина сторін потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки часто хворіє, також збільшуються потреби в розвитку дитини. Позивачка не може працевлаштуватись на постійне місце праці, оскільки вимушена вести догляд за малолітньою дитиною віком 5 років. З урахуванням викладеного та на підставі ст.192 СК України, позивачка просить змінити визначений рішенням суду розмір аліментів з 1500 грн. на 2500 грн щомісячно на кожну дитину. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.11.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від позивачки та відповідача до суду не надходили. 17.12.2020 року відповідач [PERSON] подав суду відзив на заявлений позов [PERSON] , та просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову з таких підстав. Позивачка жодним доказом не доводить суду наведені нею у позові обставини. Позивачка покликається на ті ж самі обставини, що і під час розгляду справи № 302/11/18. Також відповідач просить взяти до уваги, що він належно сплачує аліменти за рішенням суду. У більшому розмірі сплачувати аліменти не має можливості, оскільки проживає разом з батьками, які є непрацюючими, його доходи є нерегулярними та незначними, з огляду на його несистематичні заробітки. Постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн на місяць може призвести до виникнення заборгованості, що унеможливить його виїзд на заробітки. Позивачка 20.01.2021 року подала суду заяву в якій вказує, що заявлений позов підтримує просить такий задовольнити. Відповідь на відзив відповідача подавати не бажає. Додатково пояснила таке. Відповідач зі своєю другою дружиною виїзжає на сезонні роботи до Чеської республіки, в 2020 році придбав автомобіль марки "Шкода Октавія", побудував будинок, який офіційно не ввів в експлуатацію та не зареєстровав право власності на такий, але проживає в такому. Батьки відповідача проживають в іншому будинку за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм меншим сином, який є працездатного віку. З акту-обстеження матеріально побутових умов сім`ї відповідача не вбачається важкого матеріального становища [PERSON] . Інших утриманців, окрім їх дитини, відповідач не має, участі у додаткових витратах пов`язаних з утриманням дитини відповідач не бере. Також позивачка, просить взяти до уваги, що проживає разом з батьками, які і допомагають їй утримувати сина. Однак на утриманні її батьків є син (брат позивачки), який визнаний особою з інвалідністю, тому батькам дуже важко допомагати позивачці. Позивачка в середньому щомісячно витрачає на дитину 5000 грн. В ці витрати входять: придбання одягу, взуття дитині, розваги, витрати на іграшки, ліки, медичне обслуговування, їжа тощо. Добровільно сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідач не бажає. Відповідач не навідує дитину та не спілкується із сином вже більше трьох років, жодних подарунків дитині не дарує. Оцінивши зміст позову, відзиву, доводи сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення з огляду на таке обґрунтування. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] ..Після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін залишилась проживати з позивачкою, за згодою відповідача. 07.02.2018 року Міжгірський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 302/41/18, яким присуджено стягнути з [PERSON] (відповідача) в користь [PERSON] (позивачки) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину по віку, передбаченого ст. 182 СК України, до його повноліття починаючи з 18.01.2018 року. Рішення суду набрало законної сили 10.03.2018. 25.04.2018 року на підставі виконавчого листа № 302/41/18 виданого Міжгірським районним судом 16.03.2018, державним виконавцем ВДВС Міжгірського РУЮ Маркович І.В. відкрито виконавче провадження № 56267892 про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно. Згідно довідки Міжгірського РВ ДВС від 11.11.2020 року відповідач заборгованості зі сплати аліментів не має. Згідно довідки виконкому Колочавської с/ради від 16.11.2020 за № 2246, позивачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та має слідуючий склад сім`ї: син [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 1967 р.н., [PERSON] , 1967 р.н. Позивачка вказала, що є непрацюючою, веде догляд за малолітнім сином віком п`ять років, який часто хворіє, з часу присудження аліментів її матеріальне становище погіршилось, у зв`язку із збільшенням витрат на дитину. Відповідач позов заявлений позивачкою заперечив повністю, з огляду на ті обставини, що він є сезонним робітником, періодично виїзжає на сезонні роботи, а тому його доходи є мінливими та не стабільними. На його утриманні перебувають батьки, які є непрацюючими, батько позивача є пенсіонером. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст.182 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані нести однакові витрати на утримання дітей. Статтею 7 закону «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років має становити: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини, та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Подані сторонами докази і доводи, системний аналіз правових норм сімейного законодавства, застосованого судом, переконують суд у тому, що позов [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина віком п`ять років є обґрунтованим та підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів суд також керується інтересами дитини, яка має мати гідний рівень матеріального забезпечення, така правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС від 25.09.2019 № 755/14148/18. Суд, відхиляє заперечення - позицію відповідача щодо нестабільності його доходів та неможливості в майбутньому сплачувати аліменти у розмірі твердої грошової суми 2500 грн, що призведе до зростання заборгованості по їх сплаті, оскільки у разі погіршення матеріального стану або зміни сімейного стану, погіршення здоров`я, відповідач має право, на підставі ст. 192 СК України, звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Окрім цього, відповідач у відзиві не вказує свої реальні середньомісячні заробітки - доходи, як сезонного робітника, а також не вказує суму витрат, які відповідач несе у зв`язку з утриманням будинку та батьків. З акту-обстеження матеріально побутових умов відповідача, який доданий до відзиву, не вбачається важкого матеріального становища [PERSON] . Також відповідачем не додано суду довідку про склад сім`ї, з якої б вбачалося, що він є єдиним утриманцем своїх батьків, як їх єдиний син. Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями статті 141 ч.1 ЦПК України, законом «Про судовий збір» судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави.

Outcome: approved