Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

12 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 10 червня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя і сім`ю. Такі відносини негативно впливають на психологічний та фізичний стан здоров`я сторін. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] , неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 14 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху. 19 липня 2021 року позивачем усунуто недоліки. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06 вересня 2021 року відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив надати строк для примирення протягом 6 місяців. 25 жовтня 2021 року до суду надійшла заява, в якій відповідач просить заяву про надання строку на примирення залишити без розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також просила справу слухати справу за її відсутності, судові витрати залишити за нею. У судове засідання відповідач не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. З урахуванням приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи за відсутності учасників справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 5). Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин. Суд дійшов висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітню дитину залишити проживати з матір`ю. У відповідності зі статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з копії квитанції від 12 липня 2021 року (а.с. 1) позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 908,00 грн, 16 липня 2021 року (а.с.13) - судовий збір за позовну вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги задоволені повністю, проте позивач просить судові витрати залишити за нею, тому судові витрати позивачу відповідачем не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 24, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved