Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

22 березня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/3 частку заробітної плати щомісячно, посилаючись на те, що дитина повністю перебуває на її утриманні. Коштів на утримання дитини відповідач не надає, хоча працює та має таку можливість. Під час розгляду справи позивачем [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 21 липня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою від 22.03.2016 року, виданою Варвинською селищною радою (а.с. 7). Згідно довідки виданої Варвинським РЦЗ від 22.03.2016 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітня в Варвинському РЦЗ з 11.11.2015 року (а.с. 6). Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, зобов'язаний нарівні з позивачем утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відомості про його непрацездатність у суда відсутні, за таких обставин суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, і вважає за можливе здійснити стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до досягнення повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору, так як за законом позивач звільнений від його сплати. На підставі чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 7, 181-183, 192 СК України та

Outcome: approved