Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Виноградівської РДА, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] (надалі Відповідач)є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач з червня 2013 року проживає окремо від сім"ї, невиконує покладені законом обов"язки, щодо утриманння, виховання свого малолітнього сина [PERSON] Крім того відповідачем невиконується рішення Виноградівського районного суду №299/1472/14-ц від 10.06.2014 року, яким присуджено стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні та вихованні. У зв'язку з цим, позивач звернулася до суду із позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, однак позивач подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської РДА в судове засідання також не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Обстеживши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 03.06.2014 року сторони розірвали шлюб (а.с.11-12) За час шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с. 10) . Рішенням Виноградівського районного суду №299/1472/14-ц від 10.06.2014 року присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення останнім повноліття. Згідно довідки Виноградівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 12.04.2018 року № 11790, відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, відповідно утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 25 800,00 грн.(а.с.18). Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно ст.19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де позовні вимоги [PERSON], підтримати. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] відносно малолітнього [PERSON], [INFO](а.с.31-32). У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.1-2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухиляння батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved