Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

27.06.2017 року позивач [PERSON] звернулась із позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Львова до відповідача [PERSON] в котрій просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1\\3 від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. В подальшому позовні вимоги позивачем було уточнено та остаточно просила стягнути з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 всіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання аліменти в розмірі 1\\4 всіх видів доходу. Позов мотивує тим, що 19 лютого 1981 року між нею відповідачем було укладено шлюб від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] Відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча має достатні фінансові можливості, оскільки працює вихователем у ліцеї № 63 по вул. Ожиновій, 5 де отримує заробітну плату в розмірі понад 10 000 грн. та отримує пенсію у розмірі 2 000 грн. як колишній військовослужбовець. Інших дітей на утриманні відповідача не має. Крім, того позивач є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію в розмірі 1182 грн., що є недостатнім для утримання дитини та її утримання в звязку із чим вона вимушена звернутися до суду та просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили та просили у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд позов задовольняє частково з наступних підстав та мотивів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 19 лютого 1981 року сторонами було укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 липня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON], 05.09.2017 року зареєстрований [INFO] у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 413. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3). Відповідач по справі [PERSON] отримує пенсію за віком у повному стажі, що стверджується копією довідки управління пенсійного фонду України (а.с.10). В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює. Також встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із мамою [PERSON] позивачем по справі за адресою: м. Львів, вул. Винниця, 125 (ос), що стверджується копією довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП "Янів 405" (а.с.12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. Дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, ч.7 ст. 8 СК України, передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей Відповідно до частини другої статті 51 конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини . При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність чи відсутність на його утриманні інших дітей, факт офіційного працевлаштування відповідача. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, те, що відповідач працює, має постійний заробіток, суд приходить до висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню, тому слід стягувати з відповідача у користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 його доходу (заробітку), до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в розмірі 1/4 його доходу (заробітку), до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання аліментів має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дочка [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на повному її матеріальному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровим, працездатним та як батько дитини повинен брати участь у її вихованні та утриманні, а також матеріально допомагати дружині, оскільки вона потребує матеріальної допомоги, так як її пенсія становить менше прожиткового мінімуму, інших доходів не має, що не забезпечує її прожиткового мінімуму встановленого законом. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості та розумності, а також враховує розмір аліментів на утримання дитини та матеріальне становище платника аліментів. Суд вважає, що відповідач є працездатною особою, а тому має фізичну можливість надавати допомогу на утримання дружини, а тому дана вимога підлягає до часткового задоволення. У звязку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial