Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 11.07.2011 року у розмірі 1 215 651 грн. 15 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що за договором позики, укладеним між нею та відповідачем 11.07.2011 року, [PERSON] отримав 264 320,00 грн. (за курсом НБУ станом на 11.07.2011 року - 33 040,00 дол. США) і зобов'язався їх повернути до 11.01.2012 року. В забезпечення виконання умов цього договору між сторонами був укладений договір іпотеки належної відповідачу нерухомості - нежитлової будівлі літ. "Б-1", загальною площею 120,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 20.01.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Додатковий договір до договору позики від 11.07.2011 року, згідно якого сума позики складає 304 640,00 грн. (за курсом НБУ станом на 20.01.2012 року - 38 080,00 дол. США), зі строком повернення до 11 січня 2013 року. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], у якому зазначив, що договір позики, укладений між [PERSON] і ним 11.07.2011 року, та додатковий договір від 20.01.2012 року є недійсними, оскільки грошові кошти за цими договорами не передавалися, і як наслідок, договір іпотеки, укладений з метою забезпечення виконання договору позики, також є недійсним. Посилаючись на викладене, просив суд визнати договір позики, додатковий договір до нього та договір іпотеки недійсними. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики ВРЛ № 415378, відповідно до умов якого [PERSON] позичила [PERSON] гроші в сумі 264 320,00 грн., еквівалентну на день укладення договору 33 040,00 доларам США, строком на 6 місяців до 11.01.2012 року включно. Для забезпечення своєчасного повернення грошей за договором позики, 11.07.2011 року між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] належну йому на праві власності нерухомість, а саме: нежитлову будівлю літ. "Б-1", загальною площею 120,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 20.01.2012 року сторони уклали додатковий договір до договору позики грошей ВРП № 031992, згідно якого сторони визначили суму заборгованості Позичальника перед Позикодавцем на день укладення Договору та вирішили продовжити строк дії основного договору. Сума заборгованості складає 304 640,00 грн., еквівалентна 38 080,00 дол. США. Сторони домовилися викласти п.п. 1, 2 Договору позики грошей у наступній редакції: Позикодавець позичила Позичальнику гроші в сумі 304 640,00 грн., еквівалентній 38 080,00 дол. США, строком до 11.01.2013 року включно. За користування позикою позичальник не сплачує процентів. Розрахунки здійснюютьсяз 11 по 15 число кожного місяця в сумі, еквівалентній 840,00 дол. США, останній платіж в сумі, еквівалентній 28 840,00 доларам США. Крім того, відповідно до п. 4 Додаткового договору до договору позики грошей від 12.01.2012 року Сторони домовилися, що своєчасне повернення позики забезпечується іпотекою, згідно Договору іпотеки, укладеного 11.07.2011 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області за реєстром № 1190. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконала та надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 304 640 грн. У свою чергу, відповідач не виконав зобов'язання, передбачені договорами, та суму позики не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст. 526, ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три процентирічнихвідпростроченої суми, Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК Українивиконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, судприходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму заборгованості за договором позики станом на 18.12.2013 року у розмірі 1 215 651,15 грн., з яких: сума боргу - 273 917,00 грн., пеня у розмірі 1% за кожен день прострочення - 934 056 грн. та 3 % відсотки річних - 7677,18 грн. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсними договору позики, додаткового договору та договору іпотеки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Твердження [PERSON] у зустрічному позові про те, що гроші за договором позики не передавалися, тому його слід визнати недійсним, спростовуються договором позики, згідно п. 6 якого Сторони підтверджують, що Позикодавець передав Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця гроші у розмірі, що передбачено п. 1 цього Договору, до моменту його підписання. Ані [PERSON], ані його представником суду не надано належних і допустимих доказів того, що гроші за договором позики та додатковим договором до нього йому не передавалися. Посилання на те, що договір іпотеки є недійсним та припиненим і не є забезпеченням виконання ні додаткового договору, ні первинного спростовуються матеріалами справи. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved