Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

адміністрація Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі головного лікаря [PERSON] звернулася до суду з заявою та просить про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в порядку ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], госпіталізований 20 травня 2018 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» за направленням лікаря-психіатра Змївської ЦРЛ, який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність госпіталізації останнього до психіатричного стаціонару для обстеження і лікування у звязку з наявністю у [PERSON] гострого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих (психомоторне збудження, агресія до оточуючих з застосуванням фізичної сили), може завдати значної шкоди своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації стали відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від сусідів останнього, лікаря-психіатра ЦРЛ, працівників поліції. 20 травня 2018 року о 14:40 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації останнього до психіатричного закладу. 21 травня 2018 року [PERSON] о 10:00 годині повторно оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», яка дійшла до висновку, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих; може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги; наявність психічного розладу підтверджує психічний стан; потребує медичної допомоги, яка можлива тільки в умовах психіатричного стаціонару в звязку з соціальною небезпекою, агресивними тенденціями в поведінці, проте [PERSON] від госпіталізації до психіатричної лікарні відмовляється, тому представник адміністрація Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив задовольнити вимоги про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу та зазначив, що [PERSON] 20 травня 2018 року госпіталізований до ОПЛ № 1 та оглянутий комісією лікарів, відповідно до висновку якої останній страждає тяжким психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану в разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. За вказаних обставин, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до лікарняного закладу та пояснив, що дійсно пробив шибки сусідам та братові і у нього до цього є обєктивні причини обумовлені діями сусідів та братової дружини. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що є дружиною рідного брата [PERSON] і останнього знає з 1982 року, також вказала, що [PERSON] перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з 1992 року, неодноразова лікувався у психіатричних лікарнях у с. Стрілече та на той час психіатрична лікарня № 15. Перший приступ у [PERSON] стався, що у 1992 році, коли він плоскогубцями виривав собі зуби та волосся і його мати, яка на той час була жива, надала згоду на госпіталізацію, оскільки родина не могла з ним впоратись. Потім десь у 1998 році він різав собі вени, бігав оголеним, потім був випадок коли він вистрибнув з електрички на повному русі. Після курсу лікування його стан нормалізовувся, але все одно [PERSON] весь час здається, що в нього усі щось крадуть і він з цього приводу предявляє претензії до оточуючих. 20 травня 2018 року о 04:00 її чоловіку стало погано і вона відкрила двері, щоб було легше дихати, але двері із силою закрились і вона не могла їх відкрити, доклавши зусиль вона такі двері трохи відкрила і побачила, що вона підперта великою балкою, а під вікнами стоїть [PERSON], який потім почав жбурляти камінням по вікнах та порозбивав шибки. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сусідом. 19 травня 2018 року у неї у будинку хтось побив вікна і вона викликала поліцію. У цей день вона зустріла біля магазину [PERSON], який поводився дивно і з агресією просив не здороватись з ним, а потім повідомив, що вікна побив він, за те, що вона начебто не відправила якогось листа. Наступного дня, 20 травня 2018 року [PERSON] побив вікна іншій сусідці і коли сусіди прийшли до нього спитати, що трапилось він стояв із сокирою і не з ким не бажав спілкуватись. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусід з 1998 року. За своєю поведінкою він постійно предявляє претензії з незначних приводів та без таких, але це мало суто моральний вплив, а 20 травня 2018 року о 05:00 він повибивав камінням шибки у її будинку та повідомив, що це помста. Коли сусіди мали намір зясувати у [PERSON], що сталось, він стояв із сокирою, поводився агресивно. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] 16 травня 2018 року близько 20.00 години колишня дружина [PERSON] повідомила, що у його будинку побиті шибки. Коли повернувся додому побачив, що з вікон та вхідної офісної двері вибито скло і в будинку наявні каплі крові: по склу на підлозі, на стіні в бані і сліди вели до домоволодіння [PERSON] Суд, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали заяви, дослідивши надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, приступообразно-прогредієнтичного типу перебігу. 21 травня 2018 року при огляді комісією лікарів-психіатрів у звязку із відмовою від обстеження та лікування в психіатричному стаціонарі та надання йому медичної допомоги [PERSON] непродуктивний до контакту, мова не по суті, прискорена, мислення паралогічне, непослідовне, з маячними ідеями відношення на адресу сусідів, родичів, психіатра, поліції, ідеями величності; психомоторно збуджений, кричить на оточуючих, тому потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару до покращання психічного стану. З пояснень представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра вбачається, що [PERSON] в силу психічного захворювання на шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, може завдати значної шкоди своєму здоровю та оточуючим у звязку з агресивними тенденціями в поведінці. Суду також в якості доказів надані: виписка з історії хвороби [PERSON] № 1271/18р, де вказано що останній страждає на гострий поліморфний психотичний розлад, у звязку з чим потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару; виписка із історії хвороби № 1639, надана КЗОЗ «Зміївська центральна районна лікарня»; висновок психіатра КЗОЗ «Зміївська ЦРЛ» Харківської області від 20 травня 2018 року, де вказано, що [PERSON] з 1991 року перебував на обліку у лікаря психіатра, періодично проходив курс лікування у психіатричних закладах, з 1999 року по 2002 рік мав інвалідність 2-ї групи, потім відмовився від інвалідності, припинив лікування, у 2013 році знятий з обліку оскільки не звертався за допомогою, рапорт інспектора СРПП Зміївського ВП ГУНП в Харківській області [PERSON], письмові пояснення [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 14, ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Враховуючи, що в ході судового розгляду судом встановлено наявність обох підстав для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», матеріали справи та пояснення лікаря-психіатра свідчать про наявність у [PERSON] психічного розладу, у звязку з чим обстеження та лікування хворого можливе лише в умовах стаціонару, то за вказаних обставин суд вважає необхідним заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу задовольнити.

Outcome: approved