Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], але відповідач проживає окремо, з моменту народження сина матеріальної допомоги на його утримання не надає, з моменту розлучення і по цей час не бачив сина жодного разу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина, не відвідував його вдома та в дитячому дошкільному закладі. У судове засідання сторони, повідомлені про розгляд справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У судове засідання третя особа Служба у справах дітей Монастирищенської районної державної адміністрації Черкаської області не з'явилась, про судове засідання повідомлена належним чином, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, підтримавши позовні вимоги. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 20 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 126 (а.с 5. ). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №14 від 13 квітня 2010 року, після реєстрації шлюбу позивачу присвоюється прізвище: "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 4). Суд встановив, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Актом обстеження умов проживання дитини від 19.07.2013 року, затвердженим завідувачем сектору з питань опіки та піклування служби у правах дітей райдержадміністрації (а.с. 7). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування служби у справах дітей Монастирищенська районна державна адміністрація Черкаської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], оскільки виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює мати (а.с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти. Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], що підтверджується нотаріально засвіченою заявою відповідача (а.с. 6). За таких обставин, суд вважає, що відповідач визнає позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем у судовому засіданні надано докази у спосіб та в порядку передбаченому законом, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, цей факт доведений належними та допустимими доказами у справі, що відповідно до ч. 4 ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом у вигляді позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved