Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно. При житті [PERSON] набула право на земельну частку ( пай ), що підтверджується виготовленим на її ім`я сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серії ХР № 0064690 , який знаходиться у Відділі у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як невитребуваний. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті баби [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, оскільки син спадкодавці [PERSON] , а батько позивача - [PERSON] помер до відкриття спадщини після смерті [PERSON] , в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить: поновити їй строк звернення до суду з позовом та визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0064690 після смерті своєї баби [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0064690 гр. [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Леніна» Козіївської сільської ради, що підтверджується відповіддю Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.09.2019 №144/145-19, з якої вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0064690 гр. [PERSON] по КСП «ім. Леніна» Козіївської сільської ради 11.11.1996 року зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «ім. Леніна» Козіївської сільської ради за №409, але не отриманий. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 12 липня 2001 року, [PERSON] [INFO] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Леніна» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0064690 . Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Згідно ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як вбачається з матеріалів справи, син спадкодавці, а батько позивача [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), а тому позивач, відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, має право на успадкування майна, що належало [PERSON] . Факт, що [PERSON] являвся сином померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Також, факт, що позивач являється онукою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження її батька [PERSON] та свідоцтвом про її народження та одруження. Також за життя [PERSON] склала заповіт від 23 лютого 1995 року, яким все своє майно заповіла онукові [PERSON] , однак останній спадщину не прийняв, на неї не претендує та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину онуці спадкодавці [PERSON] , тобто позивачу по справі, про що свідчить його заява, посвідчена Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.10.2019 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавця - [PERSON] , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved