Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

13.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити юридичний факт постійного проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на 1/ 2 частку ідеальної долі житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Папаніна,91 в м. Татарбунари Одеської області, посилаючись на наступні обставини. За життя батько позивача [PERSON], [INFO] був одружений з [PERSON], [INFO] від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO], яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з "Ніколаєнко" на "Алєксєєнко" . [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області у якому був зареєстрований та проживав до смерті. Позивач вказує та те, що його батьки були особами похилого віку, постійно хворіли та потребували постійного догляду та [PERSON] 02.08.2006 року змушений був знятися з реєстраційного обліку за місцем реєстрації: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Південна,14 та переїхати проживати біля батьків. 19 жовтня 2005 року [PERSON], за життя зробив заповідальне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно у рівних долях своїм дітям. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], про що було зареєстровано в реєстрі за № 1260. 14 червня 2010 року померла мати позивача [PERSON], потім 25 січня 2012 року помер батько [PERSON], якого він похоронив самостійно без участі сестри [PERSON] та продовжуває проживати у батьківському будинку. Після смерті батька відкрилася спадщина, яку вони разом із сестрою повинні були прийняти відповідно до заповіту у рівних частках. У телефонній розмові після смерті батька сестра повідомила йому, що не бажає приймати спадщину відповідно до заповіту та від неї відмовляється. Але у відповідності до правових норм ЦК України в установлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріуса заяву про відмову у прийнятті спадщини. На теперішній час у нього не має можливості установити із сестрою контакт, тому що відсутній зв'язок. В установлений законом шестимісячний строк відповідно до ст.1270 ЦК України, [PERSON]С з письмовою заявою звернувся до державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] з метою прийняття спадщини по заповіту. Після прийняття спадщини позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно 1\\2 частки житлового будинку з господарськими спорудами № 91 по вул.Папаніна в м.Татарбунари Одеська область. Свою 1\\2 частку спадкового нерухомого майна відповідно до ст.182 ЦК України він зареєстрував та набув право власності, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З часу відкриття спадщини по теперішній час сестра [PERSON], знаючи про смерть батьків не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустила строк на прийняття спадщини, а тому її 1\\2 частка спадкового майна відповідно до заповіту від 29.10.2005 року вважається неприйнятою. [PERSON] не відмовляється прийняти 1\\2 частку спадкового майна у спадок, яку повинна була успадкувати сестра. Так як він продовжує утримувати і користуватися усім спадковим житловим будинком з господарськими спорудами серед яких 1\\2 частка неприйнятої у спадок сестрою, а тому вважає, що фактично її прийняв. З цього приводу позивач у травні місяці 2015 року звернувся до державного нотаріуса Саратської нотаріальної контори Одеської області з метою прийняття у спадок іншої 1\\2 частки спадкового майна, яку повинна була прийняти його сестра [PERSON] Листом державного нотаріуса Саратської районної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем батьком позивача [PERSON] з 02.08.2006 року на час відкриття спадщини, а саме день смерті 25 січня 2012 року необхідно для визнання за ним право власності на 1\\2 частку ідеальної долі спадкового майна. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.33). Представник [PERSON] міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти позовних вимог (а.с.34). [PERSON] у судові засідання неодноразово не зявилась, хоча про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення в пресі(а.с.31). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається їз копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №228070 від 15.06.2010 року (а.с.10) [PERSON] померла 14 червня 2010 року в м.Татарбунари Одеської області. Копією свідоцтво про смерть серії І-ЖД №289592 від 26.01.2012 року (а.с.16) підтверджується, що [PERSON] помер 25 січня 2012 року в м.Татарбунари Одеської області. З копії свідоцтва про народження ІІ-ЖД №316162 від 28.12.1976 року (а.с.9) слідує, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Із копії домової книги (а.с.13-14) вбачається, що [PERSON] є власником будинку по вул.Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області. Копією заповіту від 29.10.2005 року (а.с.11) підтверджується, що позивач та [PERSON] є спадкоємцями по заповіту в рівних долях кожному на все майно спадкодавця [PERSON]. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2012 року (а.с.12) підтверджується, що [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину на 1/ 2 частку житлового будинку. З копії технічного паспорту на будинок №91 по вул.Папаніна в м.Татарбунари Одеської області виготовленого 13.07.2012 року (а.с.7-8), вбачається, що позивач [PERSON] є власником 1/ 2 частки вказаного майна. Листом нотаріуса №659/02-14 від 10.06.2015 року (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як ним була оформлена спадщина на все заявлене майно, згідно заповіту. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] (а.с.9) та спадкоємцем по заповіту останнього (а.с.11). Після прийняття спадщини [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно 1/ 2 частки житлового будинку з господарськими спорудами який розташований по вул.Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області (а.с.12). Однак, сестра позивача [PERSON], знаючи про смерть батьків, в установлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустила строк прийняття спадщини, а тому її 1/ 2 частка спадкового майна відповідно до заповіту від 29.10.2005 року (а.с.11) - вважається не прийнятою. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору [PERSON] позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.6). Разом з тим, встановлено, що [PERSON] дійсно з 02.08.2006 року проживав з батьками на час відкриття спадщини, по вул.Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області, здійснював їх догляд, що не заперечується представником [PERSON] міської ради Одеської області у направленій до суду заяві. За таких обставин, суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку ідеальної долі житлового будинку, розташованого по вул.Папаніна,91 в м.Татарбунари Одеської області, що залишився після смерті його батька [PERSON], померлого 25.01.2012 року (а.с.16).

Outcome: approved