Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач надіслав на адресу Сороцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та на адресу його батьків листи, в яких виклав інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Вказана інформація дискредитує його як керівника охоронного підприємства, поширення недостовірної інформації про подружні зради позивача призвели до конфліктів в сімї, погіршення відносин між подружжям. Позивач вказує, що йому завдана моральна шкода, оскільки він змушений виправдовуватись перед батьками, односельцями, сусідами, налагоджувати стосунки з дружиною, його рідні та близькі змушені постійно спростовувати знайомим та односельцям поширену інформацію, більше того позивач вказує, що такі дії відповідача підривають його авторитет як керівника. Позивач просив суд визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності поширену відповідачем інформацію, зобовязати відповідача спростувати викладену у листах інформацію та публічно вибачитись перед позивачем на загальних зборах в с. Сороцьке, стягнути моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задоволити. Позивач пояснив, що є директором приватного підприємства «Граніт-Гарант», всі працівники, які працюють на вказаному підприємстві прийняті на роботу відповідно до чинного законодавства та отримують заробітну плату. Листи, які написав [PERSON] на адресу сільської ради та його батьків завдали шкоди особистим немайновим прав позивача. [PERSON] відмітив, що перебуває в зареєстрованому шлюбу, виховує двох малолітніх дітей, відповідач постійно пише на адресу дружини принизливі листи, про нібито подружні зради позивача, внаслідок цього, позивач змушений постійно заспокоювати дружину, спростовувати інформацію викладену в листах, відносини в сімї на межі розриву. Позивач відмітив, що його батьки, які є старшими людьми, отримавши лист від відповідача дуже схвилювались, постійно змушені виправдовуватись перед знайомими та сусідами в селі, така ситуація негативно впливає на їхнє здоровя. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали. Відповідач вказав, що він дійсно писав листи батькам позивача та Сороцькій сільській раді, однак інформація, яка викладена в листах з приводу затримки виплати заробітної плати працівникам, неналежних умов праці та постійних подружніх зрад позивача відповідає дійсності та є правдивою, а тому позов є необґрунтованих та задоволенню не підлягає. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: В липні 2016 року батьками [PERSON] отримано листа наступного змісту: «…батьки брехуна [PERSON]. До [PERSON] звертаються сотні обманутих охоронців, які працювали і ще працюють в фірмі Вашого сина. Він обманював і ще обманює, не виплачував і зараз не виплачує зарплату нам. Він не виплачує навіть родичам тих охоронників, що вже померли, бреше їх, що виплатив тим хто помер, а в них вже не спитаєш. Охоронники на обєктах не мають що їсти, а він звонить і каже, щоб ми їли хрущі, не мають де спати, за що поїхати додому, просять родичів вислати їм гроші на дорогу. Дехто хворіє або їх батьки або родичі або діти, вони мають зароблені гроші, а Ваш син каже що йому плєвать. Деякі беруть кредити,щоб їхні діти мали що їсти, а Ваш син не віддає їхні гроші, які вони заробили не доспавши, не доївши. Звільняє їх без відома, бреше, що прийняв на роботу по документах, а потім каже їм що вони в нього не працювали, щоб не платити гроші. Так само він поступав, коли робив в охоронній фірмі «Ескалібур М», заступником директора. В нього на обєктах є коханки - жінки охоронники, коли він приїздить то пє і спить з ними, гуляють на широку ногу, вони разом пропивають наші гроші. Зраджує свою дружину, приносить в хату всяку заразу. Коли дзвонимо на офіс в Тернопіль і питаємо за гроші, то ніхто нічого не знає і нічого не каже де наша зарплата. Кажуть, що їм він тоже не платить, напевно брешуть бо вони його прикривають, такі самі брехуни, як Ваш син, всі хто його знає так і називають брехун. А якщо ви знаєте і читаєте Біблію то маєте знати ще не виплата зарплатти працівникам, є одним із тяжких гріхів. Все що він має: одяг, машину, що є в квартирі, що мають його діти, його жінка, все, що він вам купляє, що сам їсть і пє, їдять його діти, його жінка-це за наші гроші, за наші сльози. А наші батьки, родичі і діти голодні, і не мають що їсти. Ми не маємо за що їх годувати, лікувати, одівати. Всі наші сльози і прокльони падають на його жінку, на дітей на весь ваш рід. Живіть і радуйтесь грошам, які прокляті обманутими людьми,їхніми батьками, дружинами, чоловіками, дітьми і внуками». Лист аналогічного змісту отримано Сороцькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, в якому крім зазначено вище тексу додатково вказано «…Звертаємось до [PERSON] громадо, поговоріть із його батьками, його родичами, знайомим, близькими, може вони по впливають на нього, і він відасть наші кровні, зароблені гроші. Тому, що з ним говорити нема сенсу. Щиро вдячні!!!». Відповідач визнав та не оспорював ту обставину, що він написав і відіслав зазначені листи на адресу батьків позивача та Сороцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]С, [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] показали, що працювали в різні періоди та на різних обєктах охоронцями в приватному підприємстві «Граніт Грант». Вважають, що керівництвом підприємства не було повністю дотримано умов трудових договорів, зокрема не повністю виплачена заробітна плата, на яку вони погоджувались приймаючись на роботу, умови праці були не задовільними, вони працювали понаднормово, що ніде не відображалось не оплачувалось. На їххні звернення з приводу усунення порушень умов праці ніхто не реагував, в звязку з чим охоронці звільнилися з роботи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дружиною позивача, на адресу батьків її чоловіка та на адресу Сороцької сільської ради надійшли листи, в яких вказано, що її чоловік має коханок, приносить в хату хвороби, пропиває гроші з коханками. Крім того, протягом тривалого часу в поштову скриньку їй надходили листи десь 2-3 рази на тиждень, де було вкладено номери телефонів та імена жінок, з вказівкою, що це коханки її чоловіка. У звязку з цим, в їхній сімї погіршились відносини, шлюб на межі розриву, від цього страждають їхні малолітні діти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком рідної сестри позивача, проживає в селі Сороцьке. Йому відомо, що на адресу батьків дружини та адресу сільської ради надійшли листи, в яких вказано, що [PERSON] обманює в зарплаті підлеглих, має коханок, веде аморальний спосіб життя. Свідок змушений був заспокоювати батьків, пояснювати людям в селі, що це не правда. Відповідно до\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як роз"яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації; б) поширена інформація стосується певної фізичної особи чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Враховуючи вищенаведене поширена відповідачем негативна інформація про позивача, а саме: «…В нього на обєктах є коханки-жінки охоронники, коли він приїздить то пє і спить з ними , гуляють на широку ногу, вони разом пропивають наші гроші. Зраджує свою дружину, приносить в хату всяку заразу…»є недостовірною, оскільки в ній стверджується про порушення позивачем принципів моралі, неетичну поведінку в особистому житті та є такою що порушує особисті немайнові права позивача та підлягає спростуванню у спосіб який поширена. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача в користь позивача грошового відшкодування завданої моральної шкоди суд вважає, що позивачем доведений факт завдання такої шкоди в результаті поширення щодо нього недостовірної інформації. На думку суду, така інформація висловлена в принизливій формі, яка принижує гідність, честь позивача. \~Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди який підлягає стягненню із відповідача в користь позивача, суд враховує зміст та характер поширеної щодо позивача недостовірної інформації, а тому суд вважає, що сума в розмірі 5000 гривень є розумним та достатнім розміром грошового відшкодування завданої моральної шкоди. Решта позовних вимог не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Сторони знаходяться у неприязних стосунках з приводу роботи у приватній охоронній фірмі «Граніт Гарант», позивач займав та займає посаду директора вказаного підприємства, відповідач займав посаду начальника служби безпеки, між ними виникла критична оцінка роботи один одного. Оціночні судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 689,00 гривень\~ сплаченого позивачем судового збору, пропорційно до задоволених вимог. \~\~\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: dismissed