Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

18.10.2019 року представник позивача звернувся із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість у розмірі 41 841, 67 грн. за кредитним договором № 8-9876 від 13.02.2017 року та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 8-9876 від 13.02.2017 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 35% від суми кредиту щоденного нарахування , що становить 127, 75% на рік. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 29.08.2019 року має заборгованість у розмірі 41 841, 67 грн., яка складається з наступного: 4 163, 41 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11 682, 20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 25 996, 06 грн. - заборгованість за пенею. Стверджує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що порушенням законні права ТОВ «Інтеркеш Україна». Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором № 8-9876 від 13.02.2017 року в розмірі 41 841, 67 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. за сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями за адресою реєстрації місця проживання відповідача, та повідомлення на офіційному сайті судової влади про виклик відповідача в судові засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1ст. 278 ЦПК України відповідач не подав, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Про заочний розгляд справи 09.01.2020 року судом постановлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставин справи та відповідні їм правовідносини, суд доходить наступних висновків. На підставі наданих суду документів судом встановлено, що 13.02.2017 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8-9876, та відповідно до умов договору та видаткового касового ордеру від 13.02.2017 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн. на 365 календарних днів, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 0,35% за кожен день фактичного користування коштами, що становить 127,75 % річних. Сторони дійшли згоди щодо інших істотних умов договору та про відповідальність за порушення умов даного договору. Договір [PERSON] власноручно підписав. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. кредитного договору - кредит повертається шляхом внесення готівки в касу, відсотків за користування кредитом до 13.08.2018 року. Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору, сторони дійшли згоди про те, що кредитний договір № 8-9876 від 13.02.2017 року є оплатним. За користування сумою кредиту, позичальник сплачує відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 0,35 % за календарний день, що становить 127,75 % річних за весь строк користування грошовими коштами. Відповідно до п.6.3. Кредитного договору - у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі 1 % за календарний день від суми виданих грошових коштів. Позивач ТОВ «Інтеркеш Україна» свої зобов`язання за договором та виконав в повному обсязі, та в обумовлені строки надав [PERSON] кошти за умовами договору. Згідно з матеріалами справи, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Відповідно до наданого ТОВ "Інтеркеш Україна" розрахунку, який міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 29 серпня 2019 року - становить 41841, 67 грн., та складається з: 4 163, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 682, 20 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 25 996, 06 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, до ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань, до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України - зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. При вирішенні спору про стягнення заборгованості суд бере до уваги, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України та кредитним договором за № 8-9876 від 13.02.2017 року, враховує, що ТОВ "Інтеркеш Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, зважає, що відповідачу неодноразово надсилалися досудові вимоги про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється, умови договору не виконав, грошові кошти позичальнику не повернув, а тому суд вважає підставним та обґрунтованим твердження позивача, що у нього виникло право вимоги до відповідача у стягненні заборгованості в за тілом кредит та нарахованими відсотками у зазначеному в розрахунку розмірі. Крім того, згідно з розрахунку, до заборгованості за договором включено пеню у розмірі 25 996, 06 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Крім того, суд вважає, що позивачем доведено та обґрунтовано, неналежне виконання зобов`язання за договором відповідачем, та правомірне застосування в зв`язку з цим пені за неналежне виконання обов`язків за договором. Поряд з цим, при вирішенні питання стягнення розміру пені суд враховує положення ч.3 ст. 551 ЦК України. Згідно з вимогами зазначеної норми, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом указаної норми, суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов`язання, тобто зменшити розмір штрафних санкцій через не співмірність із розміром основного зобов`язання. При цьому зменшення розміру неустойки (пені) - це право суду. З розрахунку заборгованості в частині, який суд визнає обґрунтованим, встановлено, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 4 163, 41 грн., в той час пеню за невиконання умов договору нараховано у сумі 25 996, 06 грн. Тобто така пеня перевищує основну суму боргу більше як в шість разів, тому,

Outcome: partial