Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

20.09.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 24.01.2013 року в м. Києві на проспекті Голосіївському відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок вказаної події транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту №2013-01-24/003 про оцінку автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] від 13.02.2013 року, розмір заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитку становить 67 764,50 грн.. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ 9826777 у ТОВ «Страхова компанія «Наста». ТОВ «СК «Наста» було сплачено позивачу страхове відшкодування в максимальному розмірі 50000,00 грн., яке є недостатнім для відшкодування в повному обсязі заподіяного відповідачем збитку. З огляду на таке, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою в розмірі 17 764,50 грн.. Крім того, позивач зазначив, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, оскільки, через день після настання події, у зв'язку з пригніченим станом, з ним стався нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав травми. Таким чином, витрати на лікування, відсутність можливості користуватися транспортним засобом, порушення запланованого ритму трудової діяльності, призвело, в сукупності, до моральних страждань позивача та його родини. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 14 000,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що відшкодуванню підлягає сума заподіяного збитку в повному розмірі, без вирахування ПДВ, оскільки таке зменшення не передбачено законодавством. Також вказав, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди в заявленому розмірі. Заперечення відповідача щодо того, що позивач знав про наявність страхового полісу, а тому не міг перебувати у пригніченому стані з приводу необхідності пошуку коштів на ремонт автомобіля не спростовують ту обставину, що страхова виплата проводиться в достатньо значний термін - 150 діб, таким чином, гроші для ремонту автомобіля позивач шукав самостійно, що спричинило йому душевні страждання. Крім того, був порушений трудовий графік позивача, відтак зазнала погіршень його ділова репутація. Також, просив урахувати, що відсутність транспортного засобу погано вплинула на позивача також у зв'язку з тим, що останній потрапив у нещасний випадок, пошкодив ногу, таким чином, йому був необхідний автомобіль як засіб пересування. З огляду на таке просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що вказаний в позові розмір матеріального збитку є гіпотетичною, оціночною величиною, оскільки позивач не надав доказів фактичної сплати вказаної суми за виконані ремонтні роботи. Також, вказав, що в Звіті №2013-01-24/003 про оцінку автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] від 13.02.2013 року вказано вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ, водночас, позивач не надав доказів надання йому послуг з ремонту автомобіля і, відповідно, сплати ним ПДВ. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі, який складає суму завданого матеріального збитку без урахування суми податку на додану вартість та з урахуванням проведеної страховиком ТОВ «СК «Наста» виплати, що становить 4212,00 грн.. З приводу стягнення моральної шкоди представник відповідача заперечував в повному обсязі. Зазначив, що відсутні докази щодо наявності зв'язку між нещасним випадком, що стався з позивачем, та дорожньо-транспортною пригодою. Також вказав, що позивач має високу посаду на роботі, знав про наявність у відповідача страхового полісу, таким чином, його душевні хвилювання були безпідставними. З огляду на таке, просив відмовити в задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 вказаної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом достовірно встановлено, що 24.01.2013 року в м. Києві на проспекті Голосіївському відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 6) Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Опель» д.н.з. [NUMBER] зазначв механічних пошкоджень, що відображено в Протоколі огляду транспортного засобу від 01.02.2013 року. (а.с. 15-16) Відповідно до Звіту №2013-01-24/003 про оцінку автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] від 13.02.2013 року, розмір заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку становить 67 764,50 грн.. (а.с. 7-14) Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ 9826777, відповідачем [PERSON] було зареєстровано свою цивільно-правову відповідальність у ТОВ «СК «Наста», ліміт відшкодування за завдану шкоду визначено в розмірі 50 000,00 грн. без франшизи. (а.с. 30) На підставі вказаного Полісу, ТОВ «СК «Наста» було сплачено позивачу страхове відшкодування в максимальному розмірі 50000,00 грн.. Водночас, несплаченою лишилася різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою в розмірі 17 764,50 грн.. Таким чином, відповідно до положень ст.. 1194 ЦК України, вказана різниця підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки, як встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2013 року, дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини відповідача. Посилання представника відповідача на те, що з суми завданого матеріального збитку необхідно вираховувати суму ПДВ не приймається судом до уваги, оскільки, відповідно до положень цивільного законодавства України, завданий розмір матеріального збитку, визначений належним чином, сплачується в повному обсязі, а його зменшення на суму ПДВ не передбачено. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 14 000,00грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем до позовної заяви не додано доказів на обґрунтування суми моральної шкоди саме в розмірі 14 000,00 грн., зокрема, відсутні докази на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між подією ДТП та нещасними випадком, який відбувся з позивачем, як про те зазначено в позовній заяві, не підтверджено належним чином інші обставини, на які посилається позивач. Водночас, суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди останньому було завдано моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації звичного способу життя, та за таких обставин, враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України щодо порядку обчислення моральної шкоди, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.. Також, на підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 458,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial