Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до\~[PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.02.2016 року він та ФОП [PERSON], уклали договір про виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій вартістю 4\~462 грн. протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору. Вказує, що на виконання умов договору ним було сплачено завдаток у сумі 2000 грн., а також додатково оплачено 1500 грн., а всього- 3500 грн., проте відповідач не виконав умови договору, вікна не виготовив та не доставив, кошти не повернув. А тому просить розірвати договір, укладений між ним та відповідачем від 16.02.2016 року, стягнути з відповідача 3500 грн. сплачених коштів, 458, 50 грн. пені, а всього 3958, 50 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у звязку з наступним. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 16.02.2016 року між позивачем [PERSON] (далі Замовник) та відповідачем ФОП [PERSON] (далі Виконавець) укладено Індивідуальний договір (далі Договір), відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується організувати роботи з виготовлення і передачу у власність ПВХ конструкцій (вікна) за розцінками Виконавця, а Замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п.2.1, 2.2, 2.3 Договору вартість виробів складає 4\~462 грн., завдаток - 2000 грн., борг до передачі виробів у власність 2462 грн., додатково оплачено 1500 грн. (підтверджується товарним чеком про оплату коштів № СУ-353). Згідно з п.3.1 цього ж договору Замовник зобов'язується оплатити вартість виробів 4\~462 грн.. Пунктом 3.2 встановлено, що після виконання п.3.1 Виконавець зобов'язується передати у власність Замовника виготовлені вироби протягом 50 робочих днів з моменту укладення договору. Договір діє з дня його підписання до повного виконання сторонами всіх зобов'язань (п.3.12.). За змістом п. 4.1. цього ж договору у випадку невиконання Замовником п.3.1. договір вважається розірваним, і всі його додатки недійсними. Тобто між сторонами було укладено договір побутового підряду (ч. 1\~ст. 865 ЦК України). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованим\~ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3\~ст. 865 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~\~865 ЦК України\~за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно\~ст. 837 ЦК України\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У відповідності до ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто шкода, заподіяна замовнику, повинна бути відшкодована підрядником у повному обсязі, в тому числі і неустойка (пеня), якщо це передбачено умовами договору. Частиною 3\~ст. 549 ЦК України\~визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Умовами п. 4.2. договору передбачено, що у випадку невиконання виконавцем п. 3.2, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1\~%\~від вартості даного договору за кожен день прострочення. ( ч.2\~ст. 551 ЦК України\~) Відповідно до ч.ч.1-3ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно з ч.2ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.5\~ст.653 ЦК\~якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Як вбачається з оспорюваного позивачем договору (пункти 2.1 - 2.3), він має ціну 4 462 грн., але не вказані умови та строки її сплати, що в свою чергу суперечить п. 3.2 та робить неможливим його виконання, так як даним пунктом (3.2) передбачений обов'язок виконавця передати у власність замовника виготовлений виріб протягом 50 робочих днів з моменту заключення договору. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В силу\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд дійшов висновку, що умови договору (пункти 2.1-3.1) є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Водночас, відповідно до вимог \~ст. 51,\~52,\~598-609 ЦК України,\~Закону України\~«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що згідно вищевказаного договору позивач умови договору виконала, здійснивши оплату замовленого товару, проте відповідач відповідні послуги за угодою сторін ні в зазначений в договорі строк, ні на час розгляду справи позивачу не надав, про причини невиконання зобовязань не повідомив, доказів іншого до суду не надано, суд вважає можливим розірвати договір, стягнути проплачені кошти в рахунок завдатку за договором і неустойку за невиконання умов договору. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved