Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

17.07.2018 року до Вишгородського районного суду Київської області звернувся представник позивача із позовом до [PERSON] про стягнення неповерненої суми, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Борен - А» 402 500, 00 грн. неповерненої суми позики, 6 037, 50 грн. судового збору та 33 636, 49 грн. судових витрат, а всього стягнути 442 173, 99 грн.. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 01.07.2013 року між ТОВ «Борен-А» та [PERSON] був укладений договір позики №ФД-07/01, відповідно до умов якого позикодавець надавав позичальнику позику у розмірі 150 000, 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк. 02.07.2013 року платіжним дорученням ТОВ «Борен-А» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 150 000,00 грн. Відповідно умов договору позика повинна була бути повернута у строк до 01.17.2016 року. Оскільки договір позики містить помилку у написанні місяця, в якому позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти, тож датою повернення позики є 31.12.2016 року . Крім того, 03.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики №ФД-03/04, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику у розмірі 40 500, 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк. Згідно з п. 2.1. вказаного Договору Позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» пайового внеску згідно договору № 1/47 від 17.02.2014 року. 08.04.2014 року ТОВ «Борен-А» перерахувало відповідно до умов договору 27 000,00 грн. та 16.10.2014 року - 13 500, 00 грн. Грошові кошти в сумі 40 500,00 грн. були перераховані ТОВ «БОРЕН-А» на р/р ОК «Горизонт Сервіс», тобто надані Відповідачу у позику згідно з умовами договору. По договору позики №ФД-03/04 від 03.04.2014, відповідачем 17.04.2014 року було здійснено повернення грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до умов договору, позика надавалася строком 12 календарних місяців з моменту надання позики, тобто позика повинна бути повернута позичальником у строк до 08.04.2015 в сумі 27 000,00 грн. та у строк до 16.10.2015 у сумі 13 500,00 грн., грошові кошти в сумі 35 500,00 грн. відповідачем не повернуті ТОВ «БОРЕН-А». 08.10.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики № ФД-24/14, відповідно до умов якого позикодавець надавав позичальнику позику у розмірі 217 000, 00 грн., а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк. 09.10.2014 року ТОВ «Борен-А» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 117 000,00 грн. з призначенням платежу виплата: ТОВ «Борен-А». 13.10.2014 року меморіальним ордером ТОВ «Борен-А» перерахувало відповідача грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу виплата: ТОВ «Борен-А». Відповідно до умов договору позика повинна бути повернута позичальником у строк до 08.10.2015 року. Однак, позика у розмірі 217 000, 00 грн., відповідачем не повернена. 26.01.2017 року, 20.03.2017 року ТОВ «Борен-А» зверталось до [PERSON] з вимогами про сплату заборгованості. Лист від 20.03.2017 року отриманий відповідачем особисто. Відповіді на зазначені листи позивач не отримав, тож [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов`язань відповідно до договорів позики. У зв`язку із вищевикладеним представник позивача змушений звернутися до суду за захистом порушених прав позивача. 14.08.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.12.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, неодноразово подавали клопотання про відкладення судового засідання, однак суд визнає такі дії зловживання процесуальними правами, зважаючи на те, що відповідачем та її представником неодноразово подавались апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження та постійно подаються клопотання про відкладення судового засідання, що позбавляє суд можливості розглянути справу у встановлені строки. Крім того, відповідачем був поданий віздив на позовну заяву та представником були надані пояснення під час судового засідання. Таким чином, з урахуванням строків розгляду справи, наданням відзиву на позовну заяву та пояснення, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. 23.07.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що ТОВ «Борен-А» було сплачено відповідні податкові платежі по договорам позики, що свідчить про те, що підприємство взяло на себе обов`язок податкового агента та перевело у борг безповоротний без прийняття відповідного рішення по договорам позики ФД-03/04 від 03.04.2014 року та ФД-24/14 від 08.10.2014 року, а таким чином, простило борг відповідачу. Факт сплати податкових платежів ТОВ «Борен-А» відповідач не заперечує. Щодо договору позики ДФ/07-/01 від 01.07.2013 року, відповідач достовірно не пам`ятає чи підписувала вона вказаний договір позики, а підписи, поставлені у договорі позики від її імені викликають сумніви у їх достовірності. Крім того, відповідно до платіжного доручення від 02.07.2013 року, сума в розмірі 150 000 грн. перерахована ТОВ «Борен-А» на невідомий банківський рахунок, без чіткого зазначення отримував платежу, в тому числі призначення платежу. Також, даних наданих банком, жодних посилань, що дана виплата проводилася на виконання вимог договору позики ДФ/07-/01 від 01.07.2013 року не зазначено. Щодо договору позики ФД-03/04 від 03.04.2014 року, строк до якого відповідач повинна була повернути грошові кошти - 16.10.2015 року, а позивач звернувся із позовом до суду лише в липні 2018 року, таким чином, позивачем пропущений строк позовної давності. Крім того, часткове погашення боргу по вказаному договору позики, у розмірі 5 000, 00 грн., було здійснено невідомою [PERSON] , а не безпосередньо [PERSON] . Щодо договору ФД-24/14 від 08.10.2014 року, позивачем не надані підтвердження, того, що надавалася відповідачу повторна фінансова допомога, а також, що дана виплата проводилася на виконання договору позики ФД-24/14 від 08.10.2014 року. Відповідно до умов договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позичальникові, жодного підтвердження передання позики позивачем не надано, а відтак, відповідач вважає даний договір неукладеним, та таким, що не породжує правових наслідків. Також, відповідач не визнає розмір судових витрат та зазначає про відсутність порушеного права у позивача. Відповідачем наданий попередній розрахунок судових витрат, та має намір подати клопотання про їх стягнення з відповідача протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення. 02.08.2019 року через канцелярію суду представником позивача була подана відповідь на відзив. В якій представник позивача зазначив, що строк повернення поворотної фінансової допомоги по договору №ФД-03/04 від 03.04.20141 сплив 08.04.2015 та 16.10.2015, а по договору № ФД-24/14 від 08.10.2014 - сплив 08.10.2015, тому ТОВ "Борен-А" в силу положень Податкового кодексу України, як податковий агент, буз зобов`язаний сплатити відповідні податки до бюджету. В силу норм Податкового кодексу України, позивач, як податковий агент, був зобов`язаний здійснити сплату податків у зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів у і вигляді поворотної фінансової допомоги в терміни, встановлені договорами позики №ФД-03/04 від 03.04.2014 та №ФД-24/14 від 08.10.2014. Хибним є твердження відповідача, що сплата податків є одностороннім правочином щодо прощення заборгованості відповідача, оскільки це є лише обов`язком позивача, як податкового агента щодо сплати обов`язкових податків у зв`язку з невиконанням відповідачем повернення грошових коштів у встановлені строки. Жодних угод про звільнення відповідача від виконання своїх зобов`язань за договорами в частині повернення поворотної фінансової допомоги сторони не укладали. Щодо спливу стоку позовної давності за договором №ФД-03/04 від 03.04.2014 року, то позовна давність переривалася поверненням відповідачем повторної фінансової допомоги в розмірі 5 000, 00 грн., таким чином, ТОВ "Борен-А" звернулося до суду в межах строку позовної давності. Повернення поворотної фінансової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. за Договором №ФД-03/04 від 03.04.2014 здійснений безпосередньо [PERSON] , оскільки факт зарахування вказує на оплату грошових коштів за договором №ФД-03/04 від 03.04.2014 року, оскільки наміром навіть невідомої особи було здійснити повернення поворотної фінансової допомоги за договором №ФД-03/04 від 03.04.2014 року. Факт отримання [PERSON] поворотної фінансової допомоги за договором №ФД-24/14 від 08.10.2014 в розмірі 217 000,00 грн. підтверджений документально, діями відповідача та зарахуванням банком таких коштів як неоподатковуваного доходу, що свідчить про поворотність таких коштів. Факт отримання [PERSON] поворотної фінансової допомоги за договором №ФД-07/01 від 01.07.2013 в розмірі 150 000,00 грн. підтверджений документально, діями Відповідача та зарахуванням банком таких коштів як неоподатковуваного доходу, що свідчить про поворотність таких коштів. Відповідач не заперечує факт підписання даного договору, а посилається на брак пам`яті, за результатами почеркознавчої експертизи, яка була проведена на замовлення представника позивача, підпис в графі позичальник виконано самою [PERSON] . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як визначено ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01.07.2013 року між ТОВ «Борен-А» та [PERSON] був укладений договір позики ДФ-07/01. Відповідно до п. 1.1. договору позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 150 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі готівкою через касу позикодавця або у будь-який інший спосіб не заборонений законодавцем. Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику; позика повинна бути повернута позивальнику у строк до 01.17.2016 року. З платіжного доручення № 2107 від 02.07.2013 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» перераховано 150 000, 00 грн. на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу: безвідсоткова повторна фінансова допомога згід. договору позики ДФ-07/01 від 01.01.2013 року. Згідно інформації наданої відділенням № 8 ПАТ «ПУМБ», на рахунок [PERSON] № [NUMBER] були зараховані грошові кошти 02.07.2013 року у розмірі 150 000, 00 грн., платником даної операції вказане ТОВ «Борен-А». 03.04.2014 року між ТОВ «Борен-А» та [PERSON] був укладений договір позики ДФ-03/04. Відповідно до п. 1. договору позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 40 500,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», МОФ 300670, пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року. Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ОК «Горизонт Сервіс» (код 36832602); строк, на який надається позика, становить 12 календарних місяців з моменту надання позики позичальнику. Згідно платіжного доручення № 6639 від 08.04.2014 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти у розмірі 27 000, 00 грн. на рахунок «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № [NUMBER] , з призначенням платежу: сплата пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року ІНН 3281911219. (повторна фін. допомога № ДФ03/04 від 03.04.2014). Відповідно до виписки по особовому рахунку від 17.04.2014 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок ТОВ «Борен-А» 1 000, 00 грн. та 4 000, 00 грн. з призначенням платежу поверн. повт. фін. допомоги згідн. договору № ФД 03/04 від 03.04.2014. ( [PERSON] ) Без ПДВ. Згідно платіжного доручення № 8269 від 10.10.2014 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти у розмірі 13 500, 00 грн. на рахунок «Горизонт Сервіс» (код 36832602) № [NUMBER] , з призначенням платежу: сплата пайового внеску згідно договору №1/47 від 17.02.2014 року ІНН 3281911219. (повторна фін. допомога № ДФ03/04 від 03.04.2014). 08.10.2014 року між ТОВ «Борен-А» та [PERSON] був укладений договір позики ДФ-24/14. Відповідно до п. 1. договору позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 217 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у встановлений цим договором строк. Відповідно до п. 2.1. договору позичальник отримує позику у передбаченому договором розмірі готівкою через касу позикодавця або шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Відповідно до п.3.1., п. 3.2. строк позики розпочинається з моменту надання позики позичальнику; позика повинна бути повернута позивальнику у строк до 08.10.2015 року. З меморіального ордеру № 2508332315 від 09.10.2014 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» перераховано 117 000, 00 грн. на рахунок № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , з призначенням платежу: виплата ТОВ «Борен-А». Відповідно до реєстру № 75 від 09.10.2014 року складеного відділенням ПАТ «ПУМБ», підприємство перерахувало на рахунки отримувачей згідно угоди № 10715587, в тому числі [PERSON] грошові кошти у розмірі 117 000, 00 грн. З меморіального ордеру № 2513316876 від 13.10.2014 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» перераховано 117 000, 00 грн. на рахунок № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , з призначенням платежу: виплата ТОВ «Борен-А». Відповідно до реєстру № 76 від 13.10.2014 року складеного відділенням ПАТ «ПУМБ», підприємство перерахувало на рахунки отримувачей згідно угоди № 10715587, в тому числі [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000, 00 грн. Відповідно до платіжних доручень № 758 від 30.05.2016 року та 759 від 30.05.2016 року ТОВ «Борен-А» сплатило податок з доходів фізичних осіб зг. дог. фінанси. допомоги № ФД03/04 від 03.04.2014 року без ПДВ у розмірі 5 325, 00 грн. та податок з доходів фізичних осіб зг. дог. фінанси. допомоги № ФД24/14 від 08.10.2014 року без ПДВ у розмірі 32 550, 00 грн. Відповідно до платіжних доручень № 782 від 17.06.2016 року та 783 від 17.06.2016 року ТОВ «Борен-А» сплатило податок з доходів фізичних осіб зг. дог. фінанси. допомоги № ФД03/04 від 03.04.2014 року без ПДВ у розмірі 1 775, 00 грн. та податок з доходів фізичних осіб зг. дог. фінанси. допомоги № ФД24/14 від 08.10.2014 року без ПДВ у розмірі 10 850, 00 грн. З довідки виданою відділенням № 8 ПУМБ в м. Київ від 07.10.2016 року вбачається, що одержувачем коштів за картковим рахунком № [NUMBER] є [PERSON] . З листів № 26 від 26.01.2017 року № 119 від 20.09.2017 року вбачається, що ТОВ «Борен-А» зверталося до [PERSON] з наміром досудового врегулювання спору. Згідно довідки № КІ8-07.8/8 від 19.05.2020 року АТ ПУМБ зарахував кошти, отримані від клієнта ТОВ «Борен-А», код ЕДРПОУ 36942319, на рахунок [NUMBER], який належить [PERSON] згідно договору 10715587 від 11.04.2011 року в дати: 02.07.2013 року - 150 00, 00 грн., 09.10.2014 року - 117 000, 00 грн., 13.10.2014 року - 100 000, 00 грн. З виписки по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] за період з 01.07.2013 року по 31.07.2016 року наданої АТ «ПУМБ», вбачається, що ТОВ «Борен-А», перерахувало грошові кошти на рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] 02.07.2013 року - 150 00, 00 грн., 09.10.2014 року - 117 000, 00 грн., 13.10.2014 року - 100 000, 00 грн. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. З висновку старшого судового експерта Буняченко Г.В. № 3615/3615 від 05.07.2019 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] , що містяться у договорах позики № ДФ-07/01 від 01.07.2013 року, № ДФ-03/04 від 03.04.2014 року, № ДФ-24/14 від 08.10.2014 року - виконані самою [PERSON] . Доводи відповідача про те, що вона не пам`ятає чи підписувала договір позики № ДФ-07/01 від 01.07.2013 року спростовані вказаним висновком експерта. Доводи відповідача про те, що зазначений висновок не відповідає вимогам чинного законодавства доказами не підтверджені, а тому суд не приймає їх до уваги. Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача викладені у відзиві, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на їх підтвердження. Таким чином, ТОВ «Борен-А» виконало умови передбачені у договорах позики № ДФ-07/01 від 01.07.2013 року, № ДФ-03/04 від 03.04.2014 року, № ДФ-24/14 від 08.10.2014 року, що підтверджується письмовим матеріалами справи, а відповідач умисно ухиляється від виконання взятих на себе обов`язків, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача неповерненої суми позики, що становить 402 500, 00 грн. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до договору позики ДФ-03/04 від 03.04.2014 року на суму 40 500, 00 грн. Відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Договір позики ДФ-03/04 укладений між сторонами 03.04.2014 році. Відповідно до п. 3.2 строк, на який надається позика, становить 12 календарних місяців з моменту надання позики позичальнику. 08.04.2014 року ТОВ «Борен-А» перерахувало грошові кошти у розмірі 27 000, 00 грн. та 16.10.2014 року у сумі 13 500, 00 грн. Таким чином, позикодавець виконав у повному обсязі свій обов`язок з надання позики 16.10.2014 року, позичальник повинен був повернути позику 16.10.2015 року, тобто позивачем подано позов до суду в межах стоку позовної давності. Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Так, згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує роз`яснення пункту 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із якими розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. На підтвердження вимог щодо стягнення судових витрат позивачем надано: довіреність від 15.01.2018 року; ордер серії КС № 600173; договір про надання правової допомоги адвоката від 04.02.2020 року; платіжне доручення № 97 від 19.03.2021 року, згідно якої позивачем сплачено гонорар адвокату у розмірі 20 000,00 грн., акт виконаних робіт № 1903/21 від 19.03.2021 року; рахунок-фактуру № 1803/21 від 18.03.2021 року; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, квитанції, які підтверджуються витрати на пальне; наказ про прийняття на роботу від 03.07.2017 року, накази про службове відрядження від 14.06.2019 рок, 08.07.2019 року, 01.09.2019 року, 02.08.2019 року, 16.10.2019 року, 10.12.2020 року, 05.03.2020 року,12.05.2020 року, 29.07.2020 року, 01.10.2020 року, 24.02.201 року, 11.03.2021 року, 22.03.2021 року, 24.03.2021 року, копії чеків, що підтверджуються витрати позивача на поштову кореспонденцію. Також ТОВ «Борен-А» здійснило оплату за проведення почеркознавчої експертизи № 3615/3615 від 05.07.2019 року у розмірі 10 362, 00 грн. Отже, дослідивши розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу й кількість годин витраченого часу, кількість та тривалість судових засідань, проведених по даній справі, враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., витрат на оплату послуг за проведену почеркознавчу експертизу № 3615-3616 у розмірі 10 362, 00 грн., витрат пов`язаних з проїздом до іншого населеного пункту представника позивача - 2 683, 90 грн., витрат на відправлення поштової кореспонденції - 590, 59 грн., а всього 33 636, 49 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 6 037, 50 гривень.

Outcome: approved