Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі, мотивуючи його тим, що рішенням Любешівського районного суду від 26.11.2012 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 05.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час його матеріальний та сімейний стан суттєво змінився, оскільки він уклав шлюб з [PERSON] і проживає з нею однією сім'єю, від шлюбу з якою в них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка перебуває на його утриманні. З серпня 2013 року він ніде не працює, а його дружина на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Вказав, що з сім"єю проживає в найманій квартирі, за оренду якої сплачує 1200 грн в місяць, а також постійно допомагає своїй матері [PERSON], яка є пенсіонеркою з 2005 року, тому просить постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн щомісячно по день повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує і просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні та в поданому до суду запереченні позов не визнала, суду пояснила, що позивач з моменту винесення рішення має заборгованість перед нею по аліментах в розмірі більше 6000 грн. На даний час вона ніде не працює, інших доходів крім аліментів не має. Крім того зазначила, що посилання позивача на його безробіття є безпідставними, оскільки він звільнився з роботи за власним бажанням і в той час, коли вже був одружений з [PERSON] та у нього народилася друга дитина. Щодо посилання позивача на те, що він орендує житло зазначила, що за період їхнього спільного проживання вони мешкали в будинку його матері і що покращення його умов проживання не є підставою для зменшення розміру аліментів. Вказала, що чинним законодавством не передбачено зміни способу сплати аліментів, так як аліменти стягнуто з відповідача у частці від його заробітку а він просить зменшити розмір аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі. Просила в позові позивачу відмовити повністю. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши подані докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Любешівського районного суду від 26.11.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 05.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписом ст. 181 ч. 3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджаються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз зазначених норм надає підстави зробити висновок, що вимоги про зменшення розміру аліментів та про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не є тотожними, оскільки зменшення розміру аліментів може мати місце лише щодо вже визначеного судовим рішенням виду стягнення, а визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі це судове рішення про встановлення виду та порядку сплати аліментів. Із представлених доказів вбачається, що за рішенням Любешівського районного суду від 26.11.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Разом з тим суд констатує, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, а саме одруження 24.09.2011 року, народження [INFO] доньки [PERSON], існували на момент розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та були враховані судом при прийнятті рішення від 26.11.2012 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Посилання позивача як на підставу погіршення його матеріального становища звільнення його з роботи не заслуговує на увагу суду, оскільки суд вважає, що звільнившись з роботи за власним бажанням позивач [PERSON] штучно погіршив своє матеріальне становище. Крім того, суд вважає, що подані позивачем до позовної заяви як докази письмові документи не можуть визнаватись допустимими доказами, оскільки не містять необхідних реквізитів документа, копії документів незавірені належним чином, а тому не можуть слугувати доказами на підтвердження позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно заявлених вимог позивач просить зменшити розмір аліментів визначивши їх у твердій грошовій сумі, які стягуються за вищевказаним рішенням суду, з 1/4 частки до 350 грн. щомісяця. Уточнити вимоги позивача [PERSON] в судовому засіданні не було змоги у зв"язку з його відсутністю під час розгляду даної справи за його заявою. Виходячи із дослівності вимог викладених у резолютивній частині позову мова йде саме про зменшення розміру аліментів шляхом зміни визначеної частки на розмір у твердій грошовій сумі, що не передбачено ст. 192 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed