Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, ПАТ „Імексбанк" про захист прав споживача, повернення банківського вкладу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.10.2014 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу №1994966126, згідно якого розмістив в банку відповідача строковий вклад в розмірі 100 000 грн., на строк до 10.11.2014року, зі сплатою 22% річних. 10.11.2014 року, позивач звернувся до банку з заявою про повернення, після закінчення строку дії депозиту, суми вкладу з нарахованими відсотками. Однак відповідач не повернув грошові кошти позивачу. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму неповерненого вкладу у розмірі 100 000 грн., відсотки по депозитному вкладу у розмірі 3791,23 грн., пеню в розмірі 3512,33 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1900 грн. три відсотки річних у розмірі 378,08 грн., 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. А всього 119 581,64 грн. Позивачем до суду було надано заяву, в якій він підтримав позовні вимоги, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень до позовної заяви не надав, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 13.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір №1994966126 банківського вкладу у Гривні України (вклад „Ексклюз1м22"). Згідно договору позивачем було внесено, на депозитний рахунок відповідача [NUMBER], вклад у розмірі 100 000 грн., з датою повернення вкладу - 10.11.2014 року, з відсотковою ставкою - 22% річних. Даний факт підтверджується копією договору та квитанцією №3064 про зарахування грошових коштів у розмірі 100 000 грн. на рахунок отримувача, ВАТ „Імексбанк", від 13.10.2014 року №3064. Позивач, [PERSON] 10.11.2014 року звернувся до банку з заявою про отримання вкладу з нарахованими відсотками. Однак позивачу не було повернено грошові кошти у розмірі 100 000грн. по вкладу. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відсотки за користування вкладом за період з 13.10.2014 року по 26.12.2014 року, згідно п. 1.1 договору складають 3791,23 грн. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором. Загальна сума інфляційних втрат складає 1900 грн. Три відсотки річних від простроченої суми, за період з 11.11.2014 року по 26.12.2014 року, складають 378,08грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно пп. 6.1 договору банківського вкладу за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року №543/96-ВР передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за період з 11.11.2014 року по 26.12.2014 року, складає 3512,33 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 із змінами від 25.05.2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з'ясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, в розмірі 10 000грн., є необґрунтованими, оскільки між сторонами склалися договірні відносини, які регулюються зобов'язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. Отже позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню. Таким чином стягненню з відповідача відлягає заборгованість, яка складається з наступного: 100 000грн. - сума неповерненого вкладу, 3791,23 - відсотки за користування вкладом, 1900грн. - сума інфляційних втрат, 378,08 грн. - 3% річних з дня прострочення по день звернення до суду (26.12.2014р.), 3512,33 грн., а всього 109 581,64грн. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений, тому його в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial