Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, про виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого 11.12.2006 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу "Ленінський- 23", зареєстрованого в КП "ОМБТІ та РОН" за реєстраційним номером 17606150, номер запису 430 в книзі 49к-71. В зазначеній квартирі позивачка проживала зі своїм син ом [PERSON], який попросив позивачку зареєструвати в квартирі його дружину [PERSON] з двома її дітьми від першого шлюбу [PERSON], [INFO], Герасимо\-вою Джульєттою Леонідівною, [INFO]. За період з 2003 р. по 2011 р. у [PERSON] і [PERSON] народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Протягом останнього року [PERSON], [INFO], систематичними порушеннями правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі. Він створює скандали, ображає позивачку. Крім того, [PERSON] неодноразово ображав [PERSON], спричинявши йому тілесні ушкодження, загрожував розправою. Суворовським районним судом м. Одеси розглядалася адміністративна справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, [PERSON] оголошено зауваження. Позивачка також стверджує, що відповідачка [PERSON] розтрощила куплену меблеву стінку, а також звинуватила її сина в крадіжці того, що вона купувала за свої гроші,. Позивачка стверджує, що відповідачі постійно створюють скандали і роблять неможливим її проживання в квартирі. На підставі викладеного, позивачка просить виселити [PERSON] із квартири № 74 в будинку № 25 корпус 1 по вул. Паустовського в м.Одесі, а також зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй в користуванні квартирою № 74 в будинку № 25 корпус 1 по вул. Паустовського в м.Одесі. В судовому засіданні позивачка підтвердила обставини на які, вона посилається в позовній заяві. Вона також пояснила, що не проживає в квартирі, оскільки відповідачі постійно їй створюють перешкоди в користуванні житлом. Відповідач [PERSON] має можливість проживати у свого батька, проте проживає спільно зі своєю багатодітною матірю, чим створює значні перешкоди у проживанні сімї. Крім того, між відповідачем [PERSON] та її сином [PERSON] постійно відбуваються сварки, в процесі яких [PERSON] ображає та принижує її сина, намагається спричинити йому тілесні ушкодження. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Він пояснив, що останнім часом, між ним та відповідачем [PERSON] постійно виникають конфлікти. Він надавав [PERSON] необхідну матеріальну допомогу на навчання, брав участь у його вихованні. Однак згодом, після того як [PERSON] досягнув повноліття між ними загострюлись особисті взаємовідносини, що негативно вплинуло на його сімейні відносини з його дружиною. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не створює будь-яких перешкод у проживанні позивачки, а навпаки, саме її вітчим [PERSON] постійно створює конфліктні ситуації. Він пояснив, що іншого житла у нього не має, а тому він вимушений проживати в квартирі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно в сімї часто виникають побутові конфлікти, які повязані з особистими відносинами членів сімї. Однак вона не перешкоджає проживанню позивачки в квартирі, а намагається уникнути конфліктів. В той же час, її чоловік [PERSON] сам постійно провокує конфлікти, за що також неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що квартира № 74 в будинку № 25 корпус 1 по вул. Паустовського в м.Одесі належить на праві власності [PERSON]. (а.с. 7) В квартирі проживають та зареєстровані позивачка [PERSON], її син [PERSON], його дружина [PERSON] з двома її дітьми від першого шлюбу [PERSON], [INFO], Герасимо\-вою Джульєтою Леонідівною, [INFO], а також спільними дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 11) Судом встановлено, що між [PERSON] його дружиною [PERSON] та [PERSON] постійно виникають побутові конфлікти, повязані з особистими взаємовідносинами. Вищевказаний факт підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.05.2016р. по справі №523/6927/16-п, згідно якої [PERSON] був звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у звязку з малозначністю адміністративного правопорушення (а.с. 13), а також постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2016р. по справі №523/8390/16-п, згідно якої [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України встановлено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] лише одного разу притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто не має ознак систематичності дій, тобто два або більше разів. В такому випадку, суд вважає, що не має підстав для застосування ст.ст. 116, 157 ЖК України, у звязку з чим, позовні вимоги про виселення не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 156 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні зі сторони позивачки не надано достатніх та належних доказів того, що відповідачка [PERSON] перешкоджає їй у проживанні в квартирі. Суд також вважає, що не може бути підставою для задоволення таких вимог, посилання позивачки на те, що відповідачка не зобовязує свого сина [PERSON] покинути квартиру, чим створює їй перешкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed