Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

17.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем з 06.09.2003 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільний син сторін проживає з позивачкою, та перебуває на утриманні матері. Дитина відвідує школу, займається тренуваннями та вивчає англійську мову. За попередньою домовленістю, батько зобов*язався оплачувати курси англійської мови які відвідує дитина. В зв*язку із чим, між відповідачем та курсами англійської мови «Мовний центр «Поліглот» був складений договір від 09.07.2020 року строком з 02.09.2020 р. по 29.05.2021 р. Місячні курси за вказаним договором коштують 1300 грн., окрім цього окремо необхідно сплачувати за зошити, підручники, аудіо записи. В свою чергу позивачка зобов*язалась сплачувати фонди школи, які становлять 160 грн., а також тренування -750 грн. щомісяця. Відповідач свої обов`язки по утриманню дитини не виконує, та заявляє що він має намір нести лише додаткові витрати. На адресу відповідача позивачкою було спрямовано лист за змістом якого вона просить вжити заходи досудового врегулювання спору, які відповідачем залишилися поза увагою. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 відсотків, щомісячно, до повнолітня дитини, додаткові витрати пов*язані із відвідуванням курсів іноземної мови в сумі 1300 грн. на 2 роки, з постійними виплатами на придбання підручників, аудіо записів та сплати іспитів, стягнути з відповідача всі понесені нею судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні сина у необхідному розмірі не бере, розмір його доходів суду невідомий. Конституцією України\~проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою\~де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~ При визначені розміру аліментів суд враховує відсутність з боку відповідача участі в матеріальному забезпеченні спільної з позивачем дитини, яка в силу віку потребує утримання від батьків, стан здоров`я дитини, зростання її потреб з досягненням відповідного віку. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25 відсотків від усього доходу відповідача. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України 2020» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Разом з цим, суд враховує, що прожитковий мінімум розраховується з споживчого кошику розрахованого з їжі, засобів гігієни, житлово-комунальних послуг, що є мінімально необхідним для особи. Забезпечити дитині необхідний рівень життя,створити належні умови для її розвитку покладається на плечі обох батьків, та у разі зміни обставин, ніхто з них не звільняється обов*язку утримувати дитину. За таких обставин, доцільним в інтересах дитини для забезпечення їй реальної матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у розмірі 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина, починаючи з дня звернення до суду із позовом, що, з урахуванням коштів від матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. Вирішуючи вимоги щодо стягнення додаткових витрат, суд встановив наступне. Як вказує позивач, між відповідачем та курсами англійської мови «Мовний центр «Поліглот» був складений договір від 09.07.2020 року строком з 02.09.2020 р. по 29.05.2021 р. Місячні курси за вказаним договором коштують 1300 грн., окрім цього окремо необхідно сплачувати за зошити, підручники, аудіо записи. В свою чергу позивачка зобов*язалась сплачувати фонди школи, які становлять 160 грн., а також тренування -750 грн. щомісяця. На підтвердження вказаних обставин позивачкою не надано жодного доказу, що сторони несуть будь-які додаткові витрати. Крім того, позивачкою заявлено до стягнення у якості додаткових витрат вартість підручників, аудіо записів та вартість іспитів. Розмір витрат фактично понесених неможливо встановити, оскільки позивачем не надано доказів які б підтверджували суму таких витрат. Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185\~Сімейного кодексу України\~(далі - СК України), відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на\~дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому,\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням\~суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати на дитину підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (в порядку визначеному ст. 190\~СК України). Додаткові витрати повинні сплачувати виключно батьки дитини, та обов*язок доказування понесеного розміру покладається на їх плечі. В разі відсутності домовленості батьків або у разі спору між ними щодо розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину - розмір участі визначається за рішенням\~суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен визначатись у твердій грошовій сумі, залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Разом з цим, саме на суд покладено обов*язок встановлення обставин на які посилаються сторони у справі, та перевірки доказів, задля уникнення порушення та зловживання своїх обов*язків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку що обставини на які посилається позивачка в частині вимог пов*язаних із додатковими витратами не знайшли свого підтвердження, в зв*язку із чим, суд відмовляє у вказаній частині. В подальшому, за наявності обставин, з якими закон пов`язує зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат позивач має право звернутись до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та стягнення витрат пов*язаних із оплатою професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 79 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на професійну правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.\~\~\~\~\~\~\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього\~пункту 2\~Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №\~100; загальний розмір виплати не може перевищувати суми, розрахованої за відповідний час, виходячи із трикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас,склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження обставин надання правової допомоги [PERSON] при\~ розгляді даної справи суду були надані укладений між\~ нею та адвокатським бюро «Середи Дмитра» договір. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Разом з цим, доказів про отримання позивачкою таких послуг в сумі 3500 грн. не надано. Ані акту виконаних робіт, ані розрахунку вартості послуг, ані їх сплати не надано. Суд, позбавлений можливості встановити вартість витрат понесених позивачкою на отримання професійної правничої допомоги тому відмовляє у їх стягненні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 840,80 коп., оскільки дитина проживає з позивачкою, та позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі

Outcome: partial