Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

26.02.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Короткий зміст вимог позовної заяви 28.11.2013 року між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11906с. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в розмірі 11 000 грн. строком на 24 місяці з 01.05.2013 р. по 01.08.2015 р. зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. 02.12.2013 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 26, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 26 від 02.12.2013 року, кредитний договір № 11906с від 28.11.2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 25476 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 11906с від 28.11.2013 року, належним чином не виконував, щомісячні платежі не сплачував. 12.02.2020 року ПрАТ «Українська страхова компанія» складено страховий акт № 89кр та 12.02.2020 р. здійснено виплату страхового відшкодування на користь КС «Українська кредитна спілка» в сумі 24845 грн. 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1191 від 12.02.2020 року. Таким чином, вважають, що оскільки Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» виконало покладені на нього обов`язки до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в розмірі 24845 грн. 56 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2102 грн. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, надав заяву, згідно якої просить відмовити у позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності (а.с. 117). У судове засідання представник позивача та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи (а.с. 112,113,114), не з`явились. Позивач надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 115-116). Відповідач у заяві від 11.08.2020 р. зазначив, що до суду виїхати не може, оскільки знаходиться у м. Сніжне (а.с. 117) (вказана територія є тимчасово окупованою територією), проте заяв про розгляд справи за його відсутністю або клопотань про відкладення розгляду справи у судове засідання не надав. Підстави для проведення заочного розгляду відсутні, оскільки фактично це перша наявка належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, при цьому встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї тимчасової реєстрації (а.с. 73), тому був викликаний за допомогою оголошення на сайті «Судова влада». Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану справу можливо розглянути без участі позивача на підставі поданої заяви та без участі відповідача, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України відсутні. Крім того, суд враховує, що Європейським Судом з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 визначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". У справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. 28.11.2013 року між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11906с. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в розмірі 11 000 грн. строком на 24 місяці з 28.11.2013 р. по 28.11.2015 р. зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. (а.с. 15-16). Додатком №1 до кредитного договору № 11906с від 28.11.2013 року [PERSON] повідомлено графік повернення кредиту з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 722 грн., останній платіж - 730 грн. Останній платіж [PERSON] необхідно було сплатити до 28.11.2015 р. (а.с.17). Згідно ліцензії серії АВ № 54816 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг в Україні, Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія» дозволена страхова діяльність у формі добровільного страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту), строк ліцензії з 07.04.2010 року безстроково, дата видачі ліцензії - 20.08.2010 р. (а.с. 30). Вказана ліцензія видана на підставі розпорядження № 708 від 23.03.2017 р. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 31-32). Таким чином, позивач дійсно має здійснювати страхову діяльність у формі добровільного страхування кредитів. 02 грудня 2013 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 26, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. вказаного договору добровільного страхування, страховим випадком по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («з відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором (а.с. 22-23). Згідно з укладеним кредитним договором строк оплати останнього платежу встановлено 28.11.2015 р., тому відповідно до п.2.1.2. договору добровільного страхування страховий випадок настав 02.12.2015 року. У відповідності до Додатку до Договору добровільного страхування кредитів кредитний договір № 11906с від 28.11.2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 25476 грн. (а.с 24). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 11906с від 28.11.2013 року, належним чином не виконував. Згідно з виписки з рахунку позичальника [PERSON] , останній надано кредит в розмірі 11000 грн. за процентною ставкою 28,8 % річних на строк 24 місяці. Заборгованість за кредитом та процентами була частково погашена [PERSON] на загальну суму 5832 грн., з яких: 3818,24 грн. - тіло кредиту та 2013 грн. 76 коп. - проценти. Останній платіж проведено позичальником 18.07.2014 року (а.с. 26). 11 лютого 2020 року КС «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 24845 грн. 56 коп. внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 011906с від 28 листопада 2013 року (а.с. 25). 12.02.2020 р. ПрАТ «Українська страхова компанія» складено страховий акт № 89кр про страхову подію з прийняттям рішення про страхову виплату за договором страхування кредитного договору № 26 УКС 2013 (а.с. 28). 12.02.2020 р. ПрАТ «Українська страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування на користь КС «Українська кредитна спілка» в сумі 24845 грн. 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1191 від 12.02.2020 р. (а.с. 27). На виконання вимог п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів № 26 від 02.12.2013 р. (а.с. 22-23) КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку за вих. № 3928 від 12 лютого 2020 року про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором № 11906с від 28.11.2013 р. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в сумі 24845 грн. 56 коп. (а.с. 29). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою КС «Українська кредитна спілка» та особисто [PERSON] , заперечення щодо вказаного факту сторонами не надані, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов`язковим для виконання. З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка повністю виконала умови кредитного договору, перерахувавши на зазначений у кредитному договорі рахунок відповідача грошові кошти в сумі 11 000 грн. В свою чергу відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, останній платіж на погашення кредиту згідно наданої виписки здійснив 18.07.2014 р. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 26 від 02.12.2013 р., до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. У заяві від 11.08.2020 р. (а.с. 117), відповідач просив застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд вважає доводи відповідача про сплив строку позовної давності для звернення до суду обґрунтованими, оскільки відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. договору добровільного страхування № 2602.02.2013 р. страховим випадком по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («з відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого кредитним договором. Згідно з укладеним кредитним договором № 11906с від 28.11.2013 р. строк оплати останнього платежу встановлено 28.11.2015 р. (а.с.15), тому відповідно до п.2.1.2. договору добровільного страхування № 26 від 02.12.2013 р. (а.с. 22) страховий випадок настав 02.12.2015 року. Позивач згідно штампа на конверті (а.с. 34), звернувся до суду 26.02.2020 р. Таким чином, на момент звернення до суду сплинула позовна давність, про застосування якої заявив відповідач (а.с. 117). Докази поважності причини пропущення позовної давності суду не надані. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу не виконав, допустив невиконання вимог закону та порушив права позивача на своєчасне отримання наданого кредиту та виплат, передбачених кредитним договором. ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 26 від 02.12.2013 р., до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. Проте, на момент звернення до суду до суду сплинула позовна давність, про застосування якої заявив відповідач, докази поважності причини пропущення позовної давності суду не надані, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви в зв`язку зі спливом позовної давності. Щодо розподілу судових витрат В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, а саме судовий збір (а.с. 1), стягненню з відповідача не підлягають, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed