Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]\~ про усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії, в остаточній редакції якого просила усунути перешкоди у користуванні нею 21/ 100 частиною домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18, яка належить їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02.02.2004 року, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 5-95, які полягають в перешкоджанні її користуванню вказаною нерухомістю з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON]; зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні належною їй на праві приватної власності нерухомістю та забезпечити їй вільний доступ до житлового будинку літ. «Б-1» та всіх приміщень вказаного будинку, надати їй дублікати ключів від калитки та вхідних дверей до житлового будинку «Б-1» за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18 та стягнути з відповідачів на ї користь судові витрати. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02.02.2004 року їй на праві спільної часткової власності належить 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, № 18. 21/ 100 частина вказаного домоволодіння складається з житлового будинку літ. «Б-1» з надвірними будівлями, відокремленими від житлового будинку «А-1» огорожею, має відокремлену земельну ділянку з окремим входом та вїздом (ворота та калитка), якими на теперішній час користуються лише відповідачі. У житловому будинку літ. «Б-1» фактично проживають відповідачі: її син [PERSON] та племінниця [PERSON] Житловий будинок літ. «Б-1» побудували батьки позивача [PERSON] та [PERSON], які у ньому проживали до смерті. Батько [PERSON] помер 09.02.1999 р., позивач успадкувала після його смерті 21/ 100 частини домоволодіння . Мати позивачки [PERSON] померла 03.06.2016 р, після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] зазначає, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні її нерухомістю після смерті її матері.28.07.2016 року вона звернулася до відповідачів з проханням надати їй дублікати ключів від калитки та будинку «Б-1»,однак вони відмовили, а [PERSON] вдарив її. 18.08.2016 р вона прийшла до будинку з техніком КП «ХМБТІ», заздалегідь попередивши [PERSON] про проведення технічної інвентаризації обєкту нерухомості, співвласником якої вона є, але їй ніхто не відчинив двері. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. [PERSON] та [PERSON]М у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову,посилаючись на його недоведеність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав щодо задоволення необґрунтованого позову. Відповідно до ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України , власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2000 року, [PERSON] належить 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18 (а.с. 6). Позивач вважає, що відповідачами порушені її права стосовно користування нерухомим майном , а саме будинком літ. Б-1 за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, 18, однак достатніх належних доказів на підтвердження того, що саме їй -[PERSON] належить на праві власності 21/ 100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18 суду не надала. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни прізвища [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.2000 року на частину вказаного спірного майна, на прізвище"Ващенко". Із заповіту [PERSON] від 27.05.2015 р. вбачається, що вона всі свої права та обовязки, а також все своє майно зщаповідала [PERSON] (а.с. 34). Жодних доказів того, що [PERSON] прийняла спадщину, тобто є належним відповідачем, та перешкоджає позивачеві користуватися вказаним вище нерухомим майном , [PERSON] в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду не надано. Стосовно позовних вимог до відповідача [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов'язання вказаного відповідача забезпечити позивачеві вільний доступ до житлового будинеку "Б-1" та надання дублікату ключів від вказаного будинку, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки [PERSON] не є співвласником домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Архангельська, буд. 18, а лише проживає у ньому (а.с. 37). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду достатніх належних доказів на підтвердження позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за його недоведеністю. Оскільки суд відмовляє у задоволенні необґрунтованого позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню на її користь з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України .

Outcome: dismissed