Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

15.02.2021 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яке являється правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 47922,86 грн. за кредитним договором SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року та судових витрат у розмірі 2270,00 грн. В позові зазначалося, що 11.09.2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (заява позичальника № ODXRRC11440127 ). Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2277,00 грн. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява складає договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідачка своєчасно не погасила заборгованості за кредитним договором, у неї утворилася заборгованість. 14.02.2019 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено додаткову угоду до договору № SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року, згідно якої встановлено процентну ставку в розмірі 0,01%. Строк повернення кредиту визначений в п.1.3 Додаткової угоди. Відповідно до п.1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК Україні укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п.1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки передбачена п.1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п.1.5.2. Угоди та/чи будь-якого з зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частин заборгованості, передбачена п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачена п.1.4 Угоди не поширюються. Згідно з п.1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п.1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п.1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредит (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 04.01.2021 року заборгованість за кредитом становить 47922,86 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 151,76 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10381,43 грн., заборгованість з а комісією - 0,00 грн., заборгованість за пенею - 37389,67 грн. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року у розмірі 47922,86 грн. та судовий збір - 2270,00 грн. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 18.02.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, ухвалою відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалу суду від 18.02.2021 року, копію позовної заяви та додані до неї документи відповідачка отримала 26.02.2021 року, підтвердженням чого є підпис у рекомендованному повідомленні про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву відповідачка не подала, в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв`язку з введеними карантинними обмеженнями. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 11.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено кредитний договір з [PERSON] згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Оскільки відповідачка своєчасно не погасила заборгованості за кредитним договором, у неї утворилася заборгованість. 14.02.2019 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено додаткову угоду до договору № SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року, згідно якої встановлено процентну ставку в розмірі 0,01%. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 04.01.2021 року становить 47922,86 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 151,76 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10381,43 грн., заборгованість з а комісією - 0,00 грн., заборгованість за пенею - 37389,67 грн. Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК») Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 11.09.2007 року зазначена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 1,0 %. Згідно додаткової угоди SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року відсоткова ставка за кредитом змінена та становить 0,01%. Проте, у додатковій угоді, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею, комісією та по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 14.02.2019 року, підписаної сторонами, Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. Відповідно п.1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п.1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачена п. 1.4 Угоди не застосовується. Відповідно до п.1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п.1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (однак, в будь-якому випадку не пізніше терміну,зазначеному в п.1.3. Угоди). В п.1.7.2 зазначено, що вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути відповідача з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № SAMDN40OTC000212886 від 14.02.2019 року в розмірі 10533,19 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 151,76 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10381,43 грн., При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України судом враховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначені у рішенні висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15 та від 15.07.2020 у справі № 185/1265/17. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн., який він просить стягнути з відповідача на свою користь. Таким чином, беручи до уваги наведені норми закону і те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] підлягає стягненню понесення позивачем судових витрат з оплати судового збору.

Outcome: partial