Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 12.06.2016 року виконавчим комітетом Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб за актовим записом № 1. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, існують різні погляди на сімейне життя та обов`язки в результаті чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово привели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з травня 2017 року, вони проживають окремо, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати, судові витрати по сплаті судового збору залишити за ним. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідачка в підготовчому засідані позов визнала та проти задоволення не заперечує, після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю по слідуючим підставам. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 05 липня 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, сторони 12.06.2016 року зареєстрували шлюб по актовому запису № 1, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого повторно 13 грудня 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Як вбачається з ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, а також визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем згідно квитанції №48\~виданої 12.11.2019\~року АТ\~"Ощадбанк"сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. Так, як позов відповідачкою визнано на стадії підготовчого судового розгляду до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384\~(триста\~вісімдесят чотири)\~гривні 20\~копійок,\~а іншу\~частину понесених\~витрат у виді судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок залишити за позивачем, оскільки позивач не бажає їх стягувати з відповідачки.

Outcome: approved