Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак проживають окремо. Вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею за вищевказаною адресою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 СК України обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки в добровільному порядку не допомагає, а також не приймає участі у її вихованні. Дитині має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити. Батько дитини здоровий та працездатний, а тому зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], аліменти утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 ( одна тисяча) грн., починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини 800 гривень щомісячно, пояснила, що вона власної нерухомості, транспортних засобів немає. Вона та дитина здорові. Отримує допомогу по догляду за дитиною в розмірі 860 грн. Рішенням Тиврівського районного суду від 09.01.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, однак рішення законної сили не набрало. Відповідач [PERSON] працює неофіційно, має також неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі (22.12.2017 та 26.01.2018) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розпискою про вручення судової повістки на 26.01.2018 р. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Причин неявки суду не повідомлено. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних відстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 3209 від 10.11.2017 року (а.с.5) та актом обстеження житлово-побутових умов від 10.11.2017 року (а.с. 4). \~Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків. Як зазначено у\~статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 р." прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1492 грн. в місяць. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] не працює, доглядає за сином [PERSON]. Відповідач [PERSON] молодого віку, працездатний. За наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., що приблизно відповідає половині прожиткового мінімуму на дитину, є обґрунтованим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Outcome: approved