Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 10.01.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час вона припинила шлюбні відносини з відповідачем і проживає з донькою окремо у своїх батьків. Відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, а вона позбавлена можливості працювати, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, єдиним її доходом є соціальна допомога, яку вона отримує на доньку, в зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялись копія позовної заяви і додатків, проте спроби вручення копії позовної заяви з додатками були марними, відправлення вручене не було "з інших причини", що підтверджується відстеженням поштових відправлень "Укрпошти". Строк на подання відзиву до суду у відповідача сплинув. Про час та місце розгляду відповідача було повідомлено у встановленому Законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.01.2015 року, який був зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено актовий запис № 05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.03.2019 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). На даний час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за донькою, до досягнення нею 3-річного віку, малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України, регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою і має можливість працювати, а позивачка у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) відповідача. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому в силу ч.6 ст.141 судові витрати у справі, які складаються з судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved