Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

30 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до громадянина [PERSON] Республіки [PERSON] Сакіт олги про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком її доньки [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживала у цивільному шлюбі. Після того, як шлюб розпався, з 2011 року батька дитини більше не бачила, дитина залишилася проживати з нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько повернувся до свого постійного місця проживання в республіку Азербайджан. З 2011 року батько дитини не цікавиться долею та життям доньки, жодної участі у вихованні не бере, грошові кошти на життєво важливі потреби не надає, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться її здоров'ям та навчанням. Посилаючись на викладене, просила позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надала пояснення аналогічні викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом, відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам, направлено доручення до компетентного суду Республіки Азайрбайджан про вручення документів. Згідно протоколу судового засідання та заяви [PERSON], відповідач визнав позов. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії 1-ФП № 116279 від 19 березня 2010 року, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень (а.с.9-10, 13). Судом встановлено, що батько не піклується про доньку, не забезпечує її харчуванням, належними умовами\~\~для проживання, грошовими коштами, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з довідки від 26 грудня 2016 року № 220 дитячого навчального закладу "Ластівка", за період навчання [PERSON] у період з 2012-2014 року батько участі у вихованні дитини не брав, жодного разу ДНЗ не відвідував (а.с.11). Згідно довідки Парутинської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів Очаківської районної ради від 26 грудня 20176 року № 70, [PERSON] за період навчання доньки [PERSON] участі у вихованні не брав, не цікавиться навчанням і шкільним життям дівчинки, школу жодного разу не відвідував. Згідно висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06 грудня 2016 року № 1826/02-12/23 комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] раміковни, [INFO]. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що відповідач з 2011 року не піклується про доньку, не забезпечує її харчуванням, належними умовами\~\~для проживання, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON], відповідає інтересам дитини. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина друга ст. 182 СК України у вищевикладений редакції, була прийнята відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року та введена в дію з дня набрання чинності, тобто з 08 липня 2017 року. До набрання чинності вказаного Закону, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати за клопотанням [PERSON] віднести за рахунок позивачки

Outcome: partial