Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

28 травня 2020 року Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства, третя особа: Державна екологічна інспекція у Донецькій області. В обґрунтування позову представник зазначив, що що 17 грудня 2019 року, о 11:00 год., в ході здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням природоохоронного законодавства України, на узбережжі Азовського моря в районі с.Виноградне в Лівобережному районі м. Маріуполя виявлено, що [PERSON] здійснював незаконний вилов риби в Азовському морі, забороненими знаряддями лову сіткою "павук", та виловив рибу: піленгас 7 особини, тарань 1 особина. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Питання про відшкодування шкоди даною постановою вирішене не було. Розмір шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій відповідача був розрахований згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» та становить 4845,00 гривень. З метою відновлення порушеного права позивача з боку відповідача, позивач був змушений звернутися до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів зарахувавши до спеціального фонду місцевого бюджету України у розмірі 4845 гривень, а також судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. Відповідно до ухвали суду від 30 червня 2020 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 15 вересня 2020 року ухвалою Оржонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області залучено Державну екологічну інспекцію у Донецькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою його реєстрації, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст.223, 280 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 березня 2020 року, яка набрала чинності 16 березня 2020 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень із конфіскацією знаряддя лову та незаконно здобутих водних живих ресурсів. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України постановою суду встановлено, що [PERSON] , 17 грудня 2019 року, о 11:00 год., здійснював незаконний вилов риби на узбережжі Азовського моря в районі с.Виноградне в лівобережному районі м.Маріуполя, забороненим знаряддям лову сіткою "павук" та виловив рибу:, піленгас 7 особини, тарань 1 особина. Вищезазначені обставини за положеннями ст.82ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, вартість 1 особини риби: пелінгас 680,00 гривень, тарань 85,00 гривень. Загальна вартість риби складає 4845,00 гривень. Відповідно ч. 1 ст.40КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним майнової шкоди у постанові Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 березня 2020 року не вирішувалось. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст.69 Закону України«Про охоронунавколишнього природногосередовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст.15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно яких шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави у відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним виловом водних живих ресурсів, 4845,00 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 2102,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved