Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», або відповідач), в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 001675 від 27.10.2015 року, стягнути з відповідача 51 510 грн. (51000 грн. - сума сплачена за договором; 510 грн. - комісія за послуги банку), а також відшкодувати судові витрати. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 27.10.2015 року між ним та відповідачем, у представництві у м. Житомир був укладений вищевказаний договір, відповідно до якого предметом фінансового лізингу став трактор МТЗ 892, вартість якого станом на час укладання договору відповідно до п. 8.2 договору становила 510 000 грн. У той же день у відділенні банку ПАТ «Кредобанк» у м. Житомир, позивач сплатив авансовий платіж у розмірі 51 000 грн. на рахунок відповідача та 510 грн. Комісії за послуги банку. Позивач зазначає, що підчас підписання договору його ніхто не попередив та не роз'яснив, що він підписує договір фінансового лізингу, а не договір купівлі-продажу та після підписання не надав жодного додатку до договору, чим, на його думку, відповідач порушив ч. 1,2,3,5 ст. 203 ЦК України. Крім того, протягом довготриваливого терміну, він не міг отримати предмет фінансового лізингу, а саме трактор МТЗ 892, вартістю 510 000 грн., тому був змушений звернутися до відповідача із претензією про розірвання договору та повернення коштів, оскільки відповідач не виконав умови договору. Однак у червні 2016 року отримав відповідь, що договір вважається розірваним з 31.05.2016 року, а кошти відповідач повертати не бажає, тому що вважає їх «адміністративним платежем». Позивач стверджує, що вказаний договір укладено внаслідок обману, щодо його правової природи, оскільки він мав на меті придбати трактор згідно оголошення в інтернеті. Консультант відповідача підтвердив, що ціна трактора 510 000 грн. та пояснив, що після сплати авансового платежу у розмірі 51 000 грн. трактор буде доставлено за місцем його (позивача) проживання протягом 3-5 днів, де буде підписаний акт прийому-передачі, і тоді потрібно сплатити решту суми за трактор протягом року, але трактор позивач так і не отримав. Крім того, відповідач створив усі умови при яких він (позивач) - сільський мешканець з іншої області (с. Тригради, Окнянського району Одеської області, а договір був підписаний у м. Житомир), був реально позбавлений можливості оцінити інформацію, оскільки працівники ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» квапили його прийняти рішення, посилаючись на різні обставини, то на обмеження кількості товару, то на підвищення ціни, а також змусили його здійснити перший платіж ще до підписання спірного договору. Позивач посилаючись на Закон Украйни «Про захист прав споживачів» вважає, що у діях відповідача є нечесна підприємницька діяльність, яка полягає у створенні умов, при яких, він був позбавлений можливості виважено та об'єктивно оцінити умови договору. Крім того, в укладеному договорі не конкретизований предмет лізингу (рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо), що є порушенням ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 807 ЦК України та є підставою для визнання договору фінансового лізингу недійсним.Окрім цього, вказаний договір не був нотаріально посвідчений, що є обов'язковим атрибутом його чинності відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України. Позивач, повідомлений належним чином у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, тому, за згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, тому суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи 27.10.2015 року між представником Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір фінансового лізингу № 001675, згідно умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати трактор МТЗ 892 у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором (а.с.7-12). 27.10.2015 року [PERSON] сплатив відповідачу перший платіж у розмірі 51 000 грн. в якості авансового платежу за договором № 001675 від 27.10.2015 року, при цьому розмір комісії за послуги банку склав 510 грн. (а.с. 20). Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України № 723 від 16.12.1997 року Про фінансовий лізинг (далі - Закон №723) та Законом України № 2664 від 12.07.2001 року «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664). Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статті 18, 19 Закону України №1023 від 12.05.1991 "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023) містять самостійні підстави визнання угоди недійсною або її умов. За змістом ч.5 ст.18 Закону № 1023, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому згідно ч.6 ст.18 вищевказаного Закону. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч.2 ст. 18 Закону № 1023 -Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Однак, у матеріалах справи відсутні докази, що одночасно існували ознаки, які порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, завдають шкоду позивачу, а тому суд не бере до уваги посилання [PERSON] як підставу для визнання недійсним в цілому договору порушення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме те, що виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лiзингоодержувача згідно п.п. 3.3.1.-3.3.17 договору (сплата штрафу лiзингоодержувачем), а натомість у п.п. 3.1.1.- 3.1.11. статті 3 договору відсутня будь-яка відповідальність лізингодавця. Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, позбавлення достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; така практика вводить в оману стосовно: ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг, ... коли надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору;... Разом з тим, відповідач створив умови при яких позивач - сільський мешканець з іншої області, був реально позбавлений можливості оцінити інформацію, оскільки працівники приспішували його прийняти рішення посилаючись на обмеження кількості товару, а також і на закінчення акційного періоду з реалізації тракторів за зниженою ціною, вимогою оплати першого платежу до підписання договору. Тобто у діях відповідача є нечесна підприємницька діяльність, яка виразилась у створенні умов при яких позивач був позбавлений виважено та об'єктивно оцінити умови угоди. Окрім цього, відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим, вищевказаний спірний договір не був нотаріально посвідчений, що є обов'язковим атрибутом його чинності. Дана позиція зазначена у правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-2766цс14 від 16.12.2015 року. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved