Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

09 січня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що в актовому записі про народження він записаний батьком [PERSON] , [INFO] . За рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2009 року з нього на користь відповідача на утримання сина стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідний виконавчий лист перебуває на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина станом на грудень 2019 року становить 51 718,61 грн. З 2011 року у нього змінився матеріальний стан, оскільки він став проживати з [PERSON] , з якою має двох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких він теж повинен утримувати. З 2001 року він був особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, а з 10 серпня 2017 року йому установлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання. З моменту установлення йому ІІ групи інвалідності він офіційно ніде не працював, а з моменту установлення ІІІ групи інвалідності, яка передбачає можливість виконувати легку фізичну роботу, останню він не міг знайти через зацікавленість роботодавців у прийнятті на роботу здорових працівників. На сьогоднішній день отримує пенсію з інвалідності у розмірі 1 638,00 грн. на місяць, а у відповідності до довідки державної виконавчої служби з нього на користь відповідача утримуються аліменти у розмірі 2 105,00 грн. на місяць, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Додав, що будь-якого рухомого та нерухомого майна він не має та перебуває фактично на утриманні своєї дружини та батьків. У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить: - зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 07 вересня 2009 року у справі № 2-3212/09, на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від всіх видів його прибутків щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду; - зменшити розмір заборгованості за аліментами у сумі 51 718,61 грн., що стягується з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-3212/09, на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , на 31 718,61 грн., залишивши борг у сумі 20 000,00 грн. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 24). Ухвалою суду від 12 березня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 49-50). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як установлено в судовому засіданні, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-3212/09, а тому доказуванню не підлягають. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2009 року у цивільній справі № 2-3212/09, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 17 вересня 2009 року та 24 липня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано дублікат виконавчого листа № 2-3212/09 (а.с. 20), який стягувачем подано для виконання до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01 січня 2020 року складає 51 718,61 грн., що підтверджується відповідною довідкою державного виконавця, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 19). Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 9, 10). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачеві [PERSON] 10 серпня 2017 року установлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 718189 від 17 серпня 2017 року, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 13-14). Судом установлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № 2647411131 від 27 березня 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 13). Згідно з довідкою про доходи № 4586 5551 7465 0517 від 19 грудня 2019 року, виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , перебуває на обліку в Новомосковському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, загальна сума пенсії за період з серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року складає 6 599,10 грн. (а.с. 15). Згідно з довідкою про доходи № 6515 5455 7024 1526 від 19 грудня 2019 року, виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , перебуває на обліку в Новомосковському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, загальна сума пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року складає 17 469,00 грн. (а.с. 16). Згідно з довідкою про доходи № 5726 6761 0477 5718 від 19 грудня 2019 року, виданої Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , перебуває на обліку в Новомосковському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, загальна сума пенсії за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 18 440,00 грн. (а.с. 17). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем наведені обставини та надані належні та допустимі докази, які свідчать про зміну його матеріального та сімейного стану, з моменту ухвалення рішення Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 07 вересня 2009 року про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , і до дня подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у цій частині та необхідність зменшення розміру утримуваних з позивача аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У той же час, пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у зменшеному розмірі з дня подачі позову до суду, та присуджує стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. У судовому засіданні позивач та його представник зазначали про відсутність у позивача фінансової можливості здійснювати погашення заборгованості з аліментів, у зв`язку з чим вважали, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Пояснюючи відсутність фінансової можливості сплачувати заборгованість з аліментів, позивач посилався на те, що у 2001 році його жорстоко побили, спричинивши тілесні ушкодження, після чого йому встановлена ІІ група інвалідності, а з 10 серпня 2017 року - ІІІ група інвалідності, у зв`язку з інвалідністю він не може влаштуватися на роботу. Суд не приймає такі доводи позивача як підставу для звільнення його від сплати частини заборгованості з аліментів, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач є працездатним, оскільки група інвалідності, яка йому установлена, передбачає можливість виконання ним легкої фізичної праці без нервово-психічного напруження, впливу несприятливих метео- та виробничих умов, тобто позивач має реальну можливість працювати та отримувати дохід, якого б було достатньо для виконання своїх аліментних зобов`язань. Обставини, на які позивач посилається щодо стану його здоров`я, існували, як на момент народження дитини, на утримання якої були присуджені аліменти і, у зв`язку з несплатою яких у позивача утворилась заборгованість, так і на день ухвалення рішення суду про стягнення таких аліментів. При цьому, під час розгляду справи в суді про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісяця на утримання його сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення; з позовом про зменшення розміру аліментів звернувся лише в січні 2020 року; разом з тим, матеріали справи не місять доказів щодо знаходження позивача на утриманні у його батьків та [PERSON] , а також інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, доказів установлення позивачеві ІІ групи інвалідності у період з 2001 до 10 серпня 2017 року, суду взагалі не надано. Таким чином, твердження позивача про те, що на даний час він є безробітним і тому не в змозі сплачувати заборгованість з аліментів, а також на тяжке матеріальне становище, у зв`язку зі змінами його сімейного стану, суд не вважає достатнім для задоволення вимог про часткове звільнення його від сплати заборгованості з аліментів, оскільки такі обставини виникли в результаті його особистих дій/бездіяльності. При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. 11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини не відносяться до істотних у розумінні частини другої статті 197 СК України та не є належною підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами є правильним та таким, що відповідає інтересам дітей. Також суд зазначає, що не може бути підставою для зменшення заборгованості з аліментів наявність інших дітей, оскільки збільшення прав однієї дитини за рахунок іншої дитини є неприпустимим. З урахуванням цих обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині, у зв`язку із недоведеністю обставин, визначених нормами чинного законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: partial