Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

19.11.2020р. [PERSON] , через свого представника - адвоката Старовойтову О.Е. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.10.2020р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру про надання правової допомоги - а.с. № 50,51,55) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. № 3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.11.2020р.позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків, яка була виконана представником позивача 10.12.2020р. (а.с. № 51а,54). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.01.2021р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с. № 58). В позовній заяві представник позивача посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/9196/19 від 20.01.2020р. (під головуванням судді Антонюка О.А) з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів доходів позивача. На даний час змінилися обставини, які не враховувалися судом при визначені розміру аліментів, а саме на даний час позивач офіційно не працевлаштований, не має регулярного доходу та не має можливості офіційно працевлаштуватися через тяжку хворобу матері. На утриманні позивача знаходиться матір [PERSON] , яка відповідно до висновку ЛЛК № 2220 від 16.12.2019р. за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. З грудня 2019р. по теперішній час позивач знаходиться на обліку у Центральному управлінні соціального захисту населення та отримує компенсацію за надання соціальних послуг, розмір якої з грудня 2019р. по жовтень 2020р. склав 2 234,93 грн. Додатково представник позивача зазначила, що позивач працюючи за межами України, у період з серпня 2018р. по жовтень 2019р. щомісячно переводив грошові кошти на утримання дитини, навіть в більшому розмірі, встановленого рішенням суду, між тим, наразі такої можливості не існує. Всі перелічені обставини ускладнюють можливість позивача сплачувати аліменти, які призначені рішенням суду від 20.01.2020р., у зв`язку з чим представник позивача просила зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 01.11.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. 11.03.2021р. відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву (а.с.№ 67-70), в якому позовні вимоги не визнала з тих підстав, що факт того, що позивач не працевлаштований не звільняє його від батьківських обов`язків, а саме від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України. Крім того, рішенням суду від 20.01.2020р. стягнуто аліменти в розмірі, який закріплений законодавством та не є завищеним. Додатково зазначила, що посилання позивача на те, що у період з серпня 2018р. по жовтень 2019р. ним щомісячно переводилися грошові кошти на утримання дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, будь-які відмітки про сплату саме коштів на утримання дитини, відсутні, а розмір переказів, зазначений позивачем за цей період не відповідає дійсності. 05.04.2021р. відповідно до ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено підготовче засідання та призначено розгляд справи в судове засідання (а.с. №105). В судове засідання 14.04.2021р. позивач не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази ( а.с.№ 106). В наданій суду 05.04.2021р. заяві позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу 14.04.2021р. просив розглядати за його відсутністю (а.с. № 108). Відповідачка в судове засідання 14.04.2021р. також не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№ 106). В заяві від 05.04.2021р. позовні вимоги не визнала, просила справу 14.04.2021р. розглянути без неї (а.с. № 107). За таких обставин суд розглянув справу 14.04.2021р. у відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності обох сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст.89 ЦПК України та у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/9196/19 від 20.01.2020р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини [PERSON] , в розмірі ј частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 09.08.2019р. (а.с.№ 18,42-47). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач [PERSON] припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця 21.12.2017р. (а.с. № 93). Як зазначає позивач у позовній заяві, у період з серпня 2018р. по жовтень 2019р. позивач працював за межами України. На підтвердження чого [PERSON] надав суду ксерокопію закордонного паспорта (а.с.№92). Цих обставин не заперечувала і відповідачка по тексту відзиву (а.с. № 67-69). На день розгляду справи судом позивач не працює, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.№ 14-17). До матеріалів справи позивач долучив документи, що свідчать про те, що на його утриманні знаходиться хвора матір - [PERSON] , а саме: виписку із медичної кварти стаціонарного хворого № Е8077 (а.с.№10-12); висновок ЛЛК № 2220 від 16.12.2019р., де зазначено, що мати позивача - [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування (а.с. №9); висновок ЛЛК № 2221 від 16.12.2019р., видана позивачу [PERSON] в тому, що його здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги особі з інвалідністю або людині похилого віку (а.с.№ 9); довідку, що позивач знаходиться на обліку в Центральному УСЗН та отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку, інв. 2 гр., яка за період з грудня 2019р.по жовтень 2020р. склала 2 234,93 грн. (а.с.№8). Дані обставини є суттєвими та такими, що тягнуть за собою зменшення розміру аліментів визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/9196/19 від 20.01.2020р. Відповідно до Закону України "Пpo Дepжавний бюджeт на 2021р." прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01.01.2021р. - 2 395грн., з 01.07.2021р. - 2 510 грн., з 01.12.2021р. - 2 618 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивач не має змоги офіційно працевлаштуватися, оскільки надає соціальні послуги матері, яка потребує постійного стороннього догляду, що дійсно свідчить про зміну його матеріального становища, а також те, що у позивача на утриманні є непрацездатні батьки (батько [PERSON] , який є пенсіонером та мати [PERSON] , яка потребує постійного стороннього догляду, нездатна до самообслуговування), суд вважає за можливе, зменшити розмір аліментів, який щомісячно стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Водночас, суд вважає, що в частині вимог позивача про зменшення розміру аліментів саме до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід відмовити, оскільки згідно ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже спосіб присудження аліментів може бути змінено лиже за згодою(заявою) одержувача. Таким чином, з огляду на те, що при розгляді справи № 201/9196/19, [PERSON] визначила розмір аліментів у частці від доходу його батька, а саме в розмірі ј частини від всіх видів доходів позивача, cуд не може змінити спосіб стягнення аліментів на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (або будь-яку іншу тверду грошову суму), а за вищезазначеного вважає за можливе, зменшити розмір аліментів з ј до 1/6 частини від всіх видів доходу [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з 01.11.2019р. з огляду на положення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" де зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки суд вважає підтвердженим факт зміни матеріального становища позивача, суд відхиляє заперечення відповідачки щодо повної відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] . При прийнятті рішення по часткове задоволення позову, судом також враховано положення ч. 1 ст. 140 СК України про те, що відповідачка має такі самі ж обов`язки щодо утримання дитини, як і позивач. Так, із довідки № 9 від 30.03.2021р. вбачається, що відповідачка працює в КЗО «НВО» № 28, отримує заробітну плату, хоча і в мінімальному розмірі (а.с.№ 97-99,104), на її утриманні не перебуває непрацездатних батьків, батьки померли (а.с. № 101,102). Суд критично оцінює посилання, як представника позивача в позовній заяві, так і заперечення відповідачки в частині сплати аліментів за період з серпня 2018р. по жовтень 2019р., їх розміру та дійсності, оскільки це не є предметом розгляду в даній справі. Крім того, згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/9196/19 від 20.01.2020р. стягнення аліментів проводилось з 09.08.2019р. За вищезазначеного суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів задоволено частково, суд вважає за необхідне у зв`язку зі зменшенням розміру аліментів видати новий виконавчий лист та відкликати без подальшого виконання виконавчий лист по цивільній справі № 201/9196/19. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача Ѕ частину понесених ним судових витрат по сплаті судового збору 840грн.80коп. , а саме у розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial