Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

27.02.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 121 грн.\~94 коп. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 28.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого останній отримала кредит у розмір 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов вищевказаного кредитного договору, в зв'язку з чим, станом на 31.12.2017 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 22 121 грн.\~94 коп. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 06.03.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем в спростування заявленого позову не було надано до суду ані відзиву, ані клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, що передбачені положеннями ст.178 та ч.7 ст.279 ЦПК України відповідно. 22.03.2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи 28.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримала кредит у розмір 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам'яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг /а.с.7/. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.\~\~ В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 31.12.2017 року, перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість в загальній сумі - 22 121 грн. 94 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 1 004 грн. 93 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 17 527 грн. 22 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2060 грн. 17 коп., штрафів - 1\~529 грн. 62 коп. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1\~ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, з огляду на положення ч.1\~ст.612 ЦК України, станом на 31.12.2017 року порушив умови договору від 28.09.2012 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого сторонами не оспорюється /а.с.5-6/.\~\~ Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON], з огляду на вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов'язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, в задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» і штрафів, зокрема - 500 грн. (фіксована частина) та 1029 грн. 62 коп. (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення \~строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зі змісту п.1.1.5.25 та п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобовязання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні. У звязку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості за кредитом 1 004 грн. 93 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 17 527 грн. 22 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2060 грн. 17 коп. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення № PROM2BE1PR від 12.02.2018 року (а.с.1) позивачем було сплачено 1762 грн. 00 коп. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача /а.с.1/. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 22 121 грн. 94 коп. (двадцять дві тисячі сто двадцять одна гривня 94 копійки), що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 20\~592 грн. 32 коп. (двадцять тисяч пятсот девяносто дві гривні 32 копійки), що становить 93 %. В звязку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1638 грн 66 к. (одна тисяча шістсот тридцять вісім гривень 66 копійок) (1762 х 93 /100 = 1\~638 грн 66 к.) судового збору.

Outcome: partial