Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

23.12.2020 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Ухвалою суду від 23.12.2020 року заяву залишено без руху. 24.12.2020 року до суду надійшла уточнена заява [PERSON] , у якій вона прохає видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , застосувавши усі передбачені ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи тимчасового обмеження його прав. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею у квартирі [ADDRESS] . Протягом останніх 15 років син систематично вчиняє щодо неї насильство, зокрема, завдає їй тілесних ушкоджень, наносячи удари по голові та в інші частини тіла, вискубує їй волосся, хапає за горло, погрожує їй ножом та предметом, що схожий на пістолет. Ці дії супроводжує погрозами вбивства. Бували випадки, коли він бив її в обличчя під час сну, не дозволяв їй встати з ліжка, удирався до туалетної кімнати, вибиваючи ногою двері до неї. Її син зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, випадки, коли він буває тверезий, є нечастими. Перебуваючи у стані сп`яніння, звинувачує її у всьому, що з ним відбувається. Останнього разу, коли вона викликала поліцію, він ударив її коліном у пахову область, а також кулаком у живіт та у голову. З приводу його поведінки вона неодноразово викликала поліцію, зверталась з заявами до поліції, внаслідок чого поліцейська складали термінові обмежувальні приписи стосовно сина. Однак, по спливу строку дії цих приписів, усе повторюється з початку. Поведінка сина загрожує її життю та здоров`ю, у зв`язку і з чим звернулась до суду з цією заявою та має намір звернутись до суду з позовом про виселення [PERSON] з житла. Ухвалою суду від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 29.12.2020 року. Одночасно із цим, постановлено ухвалу про витребування доказів з Шевченківського ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області та з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Внаслідок неявки заінтересованої особи та невиконання ухвали суду від 28.12.2020 року про витребування доказів, судове засідання відкладено на 05.01.2021 року. Заявник у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, заяву про видачу обмежувального припису підтримує, оскільки [PERSON] продовжує вчиняти щодо неї насильство. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України щодо терміновості розгляду заяв даної категорії. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви за наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується даними її паспорту серії [NUMBER] . Заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [PERSON] мешкає разом із матір`ю у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується постановами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2020 року по справі № 932/1772/20 та від 29.07.2020 року по справі № 932/7932/20. Основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської міської ради від 04.04.2002 року. В цей же час, на підставі рішення Виконавчого комітету Бабушкінської міської ради від 04.04.2002 року [PERSON] , як син основного квартиронаймача, має право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 28.12.2020 року про витребування доказів, Бабушінським районним судом м. Дніпропетровська надано копії постанов Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2020 року по справі № 932/1772/20 та від 29.07.2020 року по справі № 932/7932/20, зі змісту яких вбачається наступне. Так, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2020 року [PERSON] був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виразилось у вчиненні ним, у стані алкогольного сп`яніння, домашнього насильства стосовно своєї матері [PERSON] , тобто у вчиненні дій психологічного та фізичного характеру, наслідком яких могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2020 року [PERSON] був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що виразилось у вчиненні ним повторно, у стані алкогольного сп`яніння, домашнього насильства стосовно своєї матері [PERSON] , тобто у вчиненні дій психологічного характеру, які полягали у погрозах фізичною розправою та у нецензурній лайці, наслідком яких могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Вказані постанови [PERSON] оскаржені не були та набрали законної сили. Також встановлено, що 24.01.2020 року стосовно кривдника [PERSON] дільничним інспектором поліції сектору превенції Новокодацького ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області Паловою Д.В. винесено терміновий заборонний припис серії АА № 235365, яким на п`ятиденний строк [PERSON] заборонено перебувати у місці проживання, а також заборонено у будь-який спосіб контактувати з потерпілою [PERSON] , стосовно якої він вчинив домашнє насильство, зобов`язано його полишити місця проживання потерпілої особи. 17.10.2020 року стосовно кривдника [PERSON] дільничним інспектором поліції сектору превенції Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області Гаркавенко П. винесено терміновий заборонний припис серії АА № 153239, яким на п`ятиденний строк [PERSON] заборонено у будь-який спосіб контактувати з потерпілою [PERSON] , стосовно якої він вчинив домашнє насильство. 23.12.2020 року стосовно кривдника [PERSON] інспектором патрульної поліції взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Жидковим Є.В. винесено терміновий заборонний припис серії АА № 235708, яким на 10-ти денний строк [PERSON] заборонено перебувати у місці проживання, а також у будь-який спосіб контактувати з потерпілою [PERSON] , стосовно якої він вчинив домашнє насильство, зобов`язано його полишити місця проживання потерпілої особи. Здійснення [PERSON] дій фізичного характеру, що полягали у нанесенні побоїв [PERSON] , підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради за № 16810 від 23.12.2020 року, згідно з якою у [PERSON] виявлено забій правої вушної раковини та правої тім`яно-скроневої ділянки голови, які вона отримала внаслідок побиття сином за місцем мешкання. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до вимог п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до вимог п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству ). Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26.09.2019 року по справі № 452/317/19-ц. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Досліджені судом письмові докази вказують на наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, а також на неодноразове вчинення [PERSON] стосовно своєї матері [PERSON] домашнього насильства, як психологічного, так і фізичного характеру. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення ЄСПЛ у справі Chahal v. the UK , n. 145). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, яке чинив [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вирішуючи цю заяву, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] та застосування наступних заходів тимчасового обмеження прав кривдника, а саме, у вигляді заборони [PERSON] наближатись до заявниці ближче ніж на 3 м., що не перешкоджатиме йому реально виконати рішення суду та надасть можливість проживати у квартирі, і в свою чергу захистить заявницю від домашнього насильства, а також у вигляді заборони [PERSON] спілкуватись з заявницею у будь-який спосіб особисто і через третіх осіб. Суд вважає що застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є достатніми для забезпечення прав заявника. Крім того, суд вважає за доцільне видати обмежувальний припис строком на три місяці, оскільки заявником не доведено необхідність застосування такого припису на строк шість місяців. За вказаних обставин, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України, про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial