Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою про визнання недієздатним [PERSON] та призначення його - [PERSON] опікуном, обґрунтовуючи підставність своєї заяви тим, що [PERSON] являється його батьком, з яким він проживає однією сім'єю. Батько має другу групу інвалідності з дитинства, яка встановлена безстроково, оскільки хворіє на психічне захворювання. Через свою хворобу, а саме стійкий психічний розлад, він не може усвідомлювати та розуміти значення своїх дій, керувати ними. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу, де обстежувався хворий, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. [PERSON] не може вчиняти самостійні дії, отримувати призначену пенсію та самостійно розпоряджатись нею. Останній рік він взагалі не впізнає своїх рідних, перебуваючи вдома, не розуміє де він знаходиться, не знає свого імені, не вимовляє чітко слова, постійно спостерігається втрата пам'яті. Ураховуючи навдене, а також те, що окрім нього, [PERSON], здійснювати догляд за батьком більше ніхто не має можливості, просив суд визнати [PERSON] недієздатним та призначити його, [PERSON], його опікуном. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав з підстав, що наведені у заяві, просив її задовольнити, визнати батька [PERSON] недієздатним та призначити його, [PERSON], опікуном батька. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Липовецької РДА Вінницької області [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви про визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника його опікуном. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. В силу ст. ст. 41, 58, ч.1 ст. 60 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно п.1 ч.2 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною. Порядок розгляду даних справ передбачено главою 2 розділу IV ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.03.1972, № 3 "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним". Судом встановлено, що [PERSON] народився 07.10.1938 року в селі Війтівці, Липовецького району, де й проживає [INFO]. Згідно медичних документів (а.с.5,6), [PERSON] встановлено безстроково ІІ групу інвалідності з дитинства. Внаслідок психічного розладу [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком № 796 від 08.07.2015 року лікарської комісії медичного закладу Комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка [PERSON]". На виконання положень ст. 145, 239 ЦПК України, судом було призначено судово-психіатричну експертизу у даній справі. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 296 від 08.10.2015 року, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді помірної розумової відсталості, внаслідок цього захворювання, він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Встановлені судом обставини вказують на те, що [PERSON], [INFO] слід визнати недієздатним, оскільки внаслідок психічного розладу він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 241 ч.1 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування чи опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із довідки Війтовецької сільської ради, Липовецького району від 25.05.2015 року за № 177, [PERSON] проживає в одному будинку з батьком - інвалідом з дитинства ІІ групи - [PERSON], по вулиці Кільцева, 10 в селі Війтівці ( а. с. 4). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] слід, що в зв'язку з хворобою та групою інвалідності він потребує стороннього догляду, так як не здатний сам себе обслуговувати (а.с.8). Заявник - [PERSON] являється сином [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серія І-АВ № 002942 ( а. с. 9). 09.09.2015 року рішенням № 2 районної опікунської ради при районній державній адміністрації, було визнано за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO], на підставі протоколу № 2 засідання районної опікунської ради від 09 вересня 2015 року. Ураховуючи наведене, а також те, що обставин, визначених ст. 64 ЦК України, які б могли перешкоджати [PERSON] бути опікуном над [PERSON] судом не встановлено, суд дійшов до переконання що заява [PERSON] про визнання недієздатним [PERSON] та призначення його опікуном над недієздатним батьком підлягає задоволення. За правилами ч.2 ст.239 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі ст. 39, 41, 58, ч.1 ст. 60, 64 ЦК України, та

Outcome: approved