Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

21 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільну з відповідачем доньку [PERSON] , яка на даний час вже повнолітня. Донька продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріально ї допомоги. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість. З посиланням на ст. 199-200 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача щомісячно до закінчення нею навчання. Також просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини, разово у розмірі 9000 грн. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з наведеним, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до паспортів громадянина України, довідок, виданих виконавчим комітетом Голопристанської міської ради від 19.04.2019, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що позивачка та її дочка [PERSON] зареєстровані й проживають в [ADDRESS] . [PERSON] навчається в Університеті ДФС України на І курсі за спеціальністю 072 "Фінанси, банківська справа та страхування" денної форми навчання; дата вступу 01.09.2018, дата закінчення 30.06.2022. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Відповідно до частин 1 і 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відомості про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 21 травня 2019 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання або до закінчення навчання. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд дійшов висновку, що дана вимога підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути із відповідача 50% понесених нею додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням доньки, у розмірі 9000 грн. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено факт понесення позивачкою додаткових витрат на неповнолітню дитину у період з 10.07.2018 по лютий 2019 року у розмірі 18000,00 грн, тому з урахуванням вимог частини першої статті 185 СК України, судом стягується з відповідача на користь позивачки 1/2 частина даних витрат у сумі 9000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved