Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

19.12.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її проживання на законних правових підставах, реєстрації та користування кімнатою [ADDRESS] з 21.09.1988 року. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі розпорядження Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» № 15 від 21.09.1988 року їй було надано для проживання кімнату [ADDRESS] . З 21.09.1988 року вона була зареєстрована за вказаною адресою, однак без зазначення номеру кімнати. З метою поліпшення житлових умов у кімнаті було здійснено перепланування, яке у подальшому було погоджено на підставі рішення виконавчого комітету. Ордер на вселення у кімнату гуртожитку відсутній, отримання дублікату ордеру не можливе. Встановлення факту законного проживання та користування у вказаному житловому приміщенні необхідно позивачу для подальшої реалізації права на приватизацію вказаного житла, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 21.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 16.01.2020 року від представника відповідача, Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник прохав суд розглянути справу за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зазначено, що для приватизації житла особа має довести факт вселення у гуртожиток на законних правових підставах та факт проживання у гуртожитку протягом тривалого часу (більше 5 років). Інших заяв по суті справі, відповідно до ст. 174 ЦПК України, до суду не надходило від учасників справи. Ухвалою суду від 22.01.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання 19.03.2020 року не з`явилась, у заяві від 20.02.2020 року прохала суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача, Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, у відзиві прохав суд розглянути справу за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у справі, КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, у судове засідання 19.03.2020 року не з`явився, у заяві від 17.01.2020 року прохав суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , як працівнику, на підставі розпорядження керівництва Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» № 15 від 21.09.1988 року надано дозвіл на вселення у гуртожиток у кімнату [ADDRESS] . Із паспорту громадянина України [PERSON] , а також Довідки КП «ЖЕО №2» ПМР № 4134 від 06.11.2019 р. вбачається, що з 21.09.1988 року остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак без зазначення номеру кімнати. З довідки КП «ЖЕО №2» ПМР № 3129 від 06.11.2019 р., наданої на запит [PERSON] про видачу дублікату ордеру на вселення у кімнату гуртожитку, вбачається, що гуртожиток за адресою [ADDRESS] прийнято у комунальну власність міста, та дозволено його приватизацію. Бувший балансоутримувач гуртожитку, ПрАТ «Електромотор», не передавав ордер на кімнату № [NUMBER] гуртожитку, а тому в КП «ЖЕО №2» ПМР такий ордер відсутній. Видача дублікату ордеру не можлива за законом. На виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного майна» та згідно Наказу Фонду державного майна України № 30-АТ від 11 травня 1994 року Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод «Електромотор» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Електромотор», яке з 15 липня 2011 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Електромотор» (наказ № 75 від 15.07.2011 року), а останнє з 04 грудня 2017 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Електромотор» (Наказ № 82 від 04.12.2017 року). Вказані обставини підтверджуються довідкою ПАТ «Електромотор» № 07/57 від 22.06.2018 року та витягом з Статуту ПрАТ «Електромотор» (копії додаються). 01 листопада 1998 року ВАТ «Електромотор», як засновник, передало на баланс Дочірнього підприємства «Електромотор-побут» гуртожиток, розташований за адресою: м. Полтава, вул. Київське шосе, 58 (копія акту від 01.11.1998 року додається). Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 19.02.2019 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Полтава гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради гуртожиток за адресою: вул. Київське шосе, 58 у місті Полтава, залишивши цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток». Управителем, виконавцем та/або замовником послуг з житлово-експлуатаційного обслуговування і утримання гуртожитку по [ADDRESS] визначено Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2». Згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність за адресою: [ADDRESS] від 11.04.2019 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 98 від 22.05.2019 року, ДП «Електромотор-побут» ПрАТ «Електромотор» передав, а КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради прийняв документацію відповідно до переліку. Таким чином, на даний час власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради, а управителем - КП «ЖЕО № 2». Рішенням позачергової двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 12.07.2019 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень у гуртожитках за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] » залишено житлові комплекси гуртожитків за адресами: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року внесено зміни до «Про приватизацію державного житлового фонду» Закону України від 19 червня 1992 року та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад. Відповідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Тобто, Законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема, відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Згідно зі ст. 4 вказаного Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Згідно примітки у технічному паспорті, під час проведеної інвентаризації було встановлено, що у кімнаті позивача №323 проведене перепланування приміщень. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 10.12.2019 р. № 290 на підставі відповідного звернення погоджено перепланування та дозволено гр. [PERSON] , як користувачу кімнати [ADDRESS] , зареєструвати як об`єкт нерухомості кімнату [ADDRESS] , в складі приміщень: кімната (1) площею 11,0 кв.м., шафа (2) площею 0,6 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (І) площею 2,3 кв.м., санвузол (ІІ) площею 2,9 кв.м., вбиральня (ІІІ) площею 1,0 кв.м. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 01.08.2013 року «Аналіз судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" зазначив, що при вирішенні деяких справ, відсутність спеціального ордера на вселення у житлове приміщення гуртожитку не було підставою для виселення громадян з гуртожитків без надання іншого житлового приміщення. Суди враховували, що житлове приміщення в гуртожитку надавалося за спільним рішенням адміністрації підприємства і профкому, відповідачі перебували у трудових відносинах із підприємством та (або) припиняли роботу з підстав, визначених частиною третьою статті 132 ЖК УРСР, зареєстровані відповідно до закону та не мають іншого житла. Тобто, вселення позивача та подальше проживання у кімнаті гуртожитку відбулося на законних правових підставах - на підставі розпорядження Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор». Підтвердженням законності проживання та реєстрації позивача, а також користування жилим приміщенням - кімнатою під [ADDRESS] , на законних підставах є: розпорядження Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» № 15 від 21.09.1988 року; паспорт позивача з відміткою про реєстрацію місця проживання у гуртожитку з 21.09.1988 року; довідка КП «ЖЕО № 2» № 4134 від 06.11.2019 року; технічний паспорт на кімнату [ADDRESS] , виготовленого ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 21.11.2019 року; витяг із рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 290 від 10.12.2019 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved