Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] до 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Здолбунівського районного суду від 23 жовтня 2018 року було змінено спосіб стягуваних із відповідача [PERSON] за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2011 року аліментів та стягнуто з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На даний час її матеріальне становище погіршилося. Вона не має постійних та регулярних доходів. Натомість матеріальний стан відповідача покращився, він має постійне місце роботи, має значні доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Крім того, відповідач [PERSON] не виконував і не виконує своїх зобов`язань щодо виховання, розвитку та утримання дочки. Дочка проживає з нею. Відповідач не проявляє щодо дочки батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, моральному, духовному, фізичному розвитку. Відповідач абсолютно не цікавиться станом здоров`я дочки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Дуже мало спілкується з дитиною, не телефонує, не приїжджає відвідувати її. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить задовільнити його. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та пояснили суду, що позивач створює відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідач спілкується з дочкою, коли вона з позивачкою на свята приїжджає в с.Озеряни. Відповідач сплачує аліменти, однак не в змозі погасити весь борг так, як не має постійної роботи та перебивається випадковими заробітками, розуміє свій батьківський обов`язок у прийманні участі у вихованні дитини. Щодо збільшення розміру аліментів, то будь-якого покращення його матеріального стану, на яке вказує позивачка, з часу стягнення аліментів у нього не відбулося. Автомобіль він не купував і не має у власності будь-якого транспортного засобу. Натомість, в іншому шлюбі в нього народилася дочка [PERSON] , [INFO] і збільшення розміру аліментів поставить його в скрутне матеріальне становище. Просять у задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області Галуза В.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, представника органу опіки та піклування, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено в судовому засіданні відповідач бажає приймати участь у вихованні своєї дочки [PERSON] , [INFO] , заперечує проти позбавлення його батьківських прав, вказує на те, що позивачкою чинилися йому перешкоди у спілкуванні з дочкою. Як слідує з рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (пункт 58), сам факт заперечення відповідачем позовної заяви про позбавлення його батьківських прав щодо синів може свідчити про його інтерес до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз`яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Всупереч доводам позивача матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що позивач нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Згідно ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування від 19 серпня 2021 року, який міститься у справі, взагалі не містить жодних переконливих висновків щодо доцільності позбавлення батька батьківських прав, його мотивувальна частина практично відсутня. Крім того, вказаний висновок не містить відомостей про умови проживання дитини, успішність дитини, стан її здоров`я. Не надано акт обстеження умов проживання дитини з відомостями щодо складу сім`ї, життєво-побутових та санітарно-гігієнічних умов, матеріального стану сім`ї. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини та батька, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, слід попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дочки [PERSON] , [INFO] та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2018 року було змінено спосіб стягуваних із [PERSON] за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2011 року аліментів та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи свій позов, позивачка покликалася на погіршення свого матеріального становища у зв`язку з відсутністю постійних та регулярних доходів. Натомість матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він має постійне місце роботи, має значні доходи, придбав легковий автомобіль. Проте, всупереч ст.81 ЦПК України позивачкою на підтвердження обставин на які вона покликається не надано жодного доказу. При цьому, як слідує з довідки Дубенського відділу ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) згідно виконавчого листа №562/2573 від 04.01.2019р., виданого Здолбунівським районним судом відповідачу нараховуються аліменти в сумі 2464,00 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , що значно перевищує мінімальний гарантований розмір, передбачений СК України, який на час розгляду справи становить 1 255 грн. 00 коп. Зокрема, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 2 510 гривень, тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, складає 1 255 грн. 00 коп. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану, зміни сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я її чи відповідача, тому суд виходить із відсутності підстав, визначених статтею 192 СК України, для збільшення встановленого розміру аліментів.

Outcome: dismissed