Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

13 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Українська факторингова компанія» посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2009 року було звернуто стягнення на вищезазначену квартиру у зв`язку із невиконанням позивачкою зобов`язань за кредитним договором №11072342000 укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості в сумі 284 579 грн 99 коп. 22 грудня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду було замінено стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія». 30 серпня 2018 року КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» прийняло рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Українська факторингова компанія». Позивачка, оспорюючи прийняте рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Українська факторингова компанія» посилається на той факт, письмову вимогу про усунення правопорушення згідно ст.35 Закону України «Про іпотеку» вона не отримувала. Відповідно до п.4.1 розділу 5 іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення рекомендованим листом про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, в якому зазначає один із способів задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 року №1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки також подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержжателя у разі якщо більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, заставна. Крім цього позивачка вважає, що у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути звернуто стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки згідно Закону України «Про іпотеку». З огляду на викладене, позивачка просить її вимоги задовольнити. 31 серпня 2020 року представником відповідача ТОВ «Українська факторингова компанія» до суду було направлено відзив на позов, в якому він у задоволенні вимог [PERSON] просив відмовити з тих підстав, що 17 листопада 2017 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №49 за яким право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11072342000 від 07 листопада 2006 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до факторингової компанії. Сума заборгованості [PERSON] перед кредитором становила 776 658 грн 56 коп. Враховуючи, що позичальником зобов`язання за договором виконувалися неналежним чином, іпотекодержателем було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Іпотекодержателем було складено вимогу про усунення порушень, яку було спрямовано за двома відомими адресами [PERSON] , які були отримані нею. Крім цього посилання позивачки на застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не заслуговує увагу, оскільки позичальник отримувала кредит не в іноземній, а у національній валюті. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11072342000, за умовами якого позивачка отримала кредитні кошти в сумі 250 000 грн під 15 відсотків річних строком до 06 листопада 2022 року. 09 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого була квартира [ADDRESS] . Відповідно до п.4.1 розділу 4 іпотечного договору сторонами було погоджено, що у випадках зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2 (у разі неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами; у разі порушення іпотекодавцем обов`язків встановлених Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки), або у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором, або будь-якого зобов`язання забезпеченою іпотекою за цим договором, або в інших випадках відповідно до діючого законодавства іпотекодержатель може здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.4.3 Іпотечного договору у випадках зазначених в п.2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку», і тільки у разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених у повідомленні, про яке йдеться у п.4.3 іпотекодержатель здійснює звернення стягнення. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 вересня 2009 року було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] та визначено, що за рахунок її продажу задовольнити вимоги АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту та судових витрат в сумі 284 579 грн 99 коп. 17 листопада 2016 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір факторингу №49, за умовами якого останнє набуло прав кредитора за укладеним із [PERSON] договором. 14 грудня 2016 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги №2 за договорами забезпечення до договору факторингу №49 від 17 листопада 2016 року в тому числі і за договором іпотеки від 09 листопада 2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 19 червня 2018 року за №1025 ТОВ «Українська факторингова компанія» направило вимог [PERSON] про усунення порушень (іпотечне повідомлення) на дві відомих адреси її проживання [ADDRESS] та [ADDRESS] , де у графі відмітка про отримання рукописним текстом написано прізвище [PERSON] . 30 серпня 2018 року ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» здійснило реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного застереження. Згідно висновку експерта №998-1001/21-26 від 06 травня 2021 року наданому Хмельницьким відділенням КНДІСЕ рукописний текст «Уграк» в графі «вищезазначене поштове повідомлення, поштовий переказ отримано особисто» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового повідомлення, виплату поштового переказу №0305711446090 та №0305711446082 виконано не [PERSON] , а іншою особою. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку визначено» (надалі Закон 898-IV), що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 24 Закону України Закону 898-IV визначено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. В силу частини 1 статті 35 Закону 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до статті 36 Закону 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно частин 1 та 2 статті 37 Закону 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон - 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. У матеріалах справи відсутні відомості про отримання [PERSON] письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Таким чином іпотекодержатель не дотримався свого обов`язку, передбаченого як Законом № 898-IV, так і Порядком № 1127 щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, зробили правильний висновок, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Українська факторингова компанія» проведена всупереч норм чинного законодавства. Наведені вище висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19), у якій вказано, що суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності не проводилась. Згідно частини 3 статті 26 Закону 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню частково що стосується заявлених вимог до ТОВ «Українська факторингова компанія», як суб`єкта, який на підставі оспорюваного рішення набув право власності на нерухоме іпотечне майно. В частині вимог до Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» слід відмовити, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено які права та обов`язки позивача порушені, оспорювані, або невизнані незаконними діями чи бездіяльністю комунального підприємства. Судові витрати по справі становлять 7 250 грн 30 коп. та складаються із: суми судового збору 1681 грн 60 коп., судового збору за подання заяви про забезпечення позову 420 грн 40 коп., оплати за проведення судової експертизи в сумі 5 148 грн 30 коп., які з огляду на вимоги ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ТОВ «Українська факторингова компанія» на користь позивача.

Outcome: partial