Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

26.10.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про встановлення факту проживання, визнання права користування житловим приміщенням та внесення до реєстраційних документів місця проживання та паспорту відомостей про номер кімнати, мотивуючи його тим, що його матері [PERSON] та батьку [PERSON] ВАТ «Мало-Будищанський завод будматеріалів» надав кімнату [ADDRESS]. З 07.04.1995 року він разом із своїми батьками був зареєстрований в гуртожитку за вищевказаною адресою без зазначення номера кімнати. У зв'язку з тим, що він постійно та протягом тривалого часу проживає в кімнаті [ADDRESS], просив суд встановити факт його проживання на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] та визнати за ними право користування кімнатою за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади в особі Полтавської міської ради Плескач Ю.О. в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо спору покладається на розсуд суду. Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради Мельніченко І.С. в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа КП «ЖЕО №2» в судове засідання свого представника не направила, хоча про час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином, від їх представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Полтавській області, які були залучені до участі в справі відповідно до ухвали суду свого представника в судове засідання не направили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили. За наявності у справі достатніх доказів та враховуючи згоду учасників судового процесу, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд,заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що з 12.08.1970 року мати позивача [PERSON] працювала в ВАТ «Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів», про що свідчать записи в трудовій книжці. В цей період позивачу та його батькам було виділено в гуртожитку заводу кімнату [ADDRESS] яка була надана на підставі спеціального ордеру, однак на руки [PERSON] ордер видано не було. З 07.04.1995 року Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області [PERSON] був зареєстрований в гуртожитку, розташованому в [ADDRESS] без зазначення кімнати, про що свідчить в матеріалах справи копія паспорту позивача. Згідно довідки №7524, виданої 12.10.2015 року КП «»ЖЕО №2» по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO]. Рішенням Полтавської міської ради сорок дев'ятої сесії шостого скликання від 23.04.2015 року прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради та закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради гуртожиток по [ADDRESS] з метою його експлуатації. Як встановлено в судовому засіданні, про що також в матеріалах справи свідчить договір про користування електричною енергією, договір про надання послуг з теплопостачання, типовий договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та квитанції про оплату комунальних послуг позивач постійно проживає в кімнаті [ADDRESS] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з 1995 року проживає в кімнаті [ADDRESS]. Згідно ст.129 ЖК України єдиною підставою для вселення громадянина у гуртожиток - є ордер для вселення на надану жилу площу. Згідно ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Позивач відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" має право на реєстрацію свого місця проживання. Статтею 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" на який посилається позивач в поданій до суду заяві, передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. За таких обставин, для реалізації передбачених законом прав на приватизацію кімнати у гуртожитку, необхідно встановити факт, який має юридичне значення стосовно проживання позивача за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання та визнання права користування житловим приміщенням підлягають до задоволенню.

Outcome: approved