Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

10 жовтня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що будинковолодіння [ADDRESS] є родинним обістям його батьків. За своїм статусом батьківське домогосподарство відносилося до категорії "колгоспний двір". Станом на 01.04.1992 року з ньому залишилися проживати лише його батьки. Згідно довідки № 828 від 05.10.2016 року вказано, що станом на 01.04.1992 року в будинку [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], померла [INFO], та її чоловік - [PERSON], помер [INFO]. Хоча він постійно проживав в м. Івано-Франківськ, однак разом зі своєю сім'єю постійно допомагав своїм перестарілим батькам по господарству і в оплаті всіх комунальних платежів. Після смерті батьків він з дружиною переселився на постійне проживання в господарство батьків. На даний час всі абонентські книжки переоформлені на його ім'я, також він приватизував на своє ім'я належні батькам земельні паї. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 жовтня 1987 року, вказано, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Для того, щоб будинковолодіння батьків не залишилося безхазяйним і з метою прийняти його як спадщину, він звернувся до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори. Листом № 551/02-14 від 26.09.2016 року в.о. державного нотаріуса Войташек І.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників цього жилого будинку та їх частки у цьому майні. Також йому було рекомендовано вирішити дане питання у судовому порядку. Оскільки він фактично прийняв спадщину, то просить суд визнати за ним, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, право власності на будинковолодіння [ADDRESS] на житловий будинок та наступні будівлі і споруди, а саме: житловий будинок (коридор 7,9 кв.м., кладова 9,7 кв.м., кімната 21,5 кв.м., кухня 16,5 кв.м.) всього 55,6 кв.м. загальною вартістю 41146 грн., літню кухню площею 15,4 кв.м. вартістю 12340 грн., сарай площею 30,1 кв.м. вартістю 4057 грн., сарай площею 21,4 кв.м. вартістю 5136 грн., вбиральня вартістю 1078 грн., криниця вартістю 2396 грн., огорожа вартістю 5425 грн., вимощення вартістю 231 грн., а всього на загальну суму 70445 грн. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просять справу розглядати без його участі. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON]./а.с.5/ Відповідно до довідки Воронської сільської ради від 05.10.2016 р. № 828 станом на 01.04.1992 року в даному будинку були зареєстровані: голова двору - [PERSON] та її чоловік - [PERSON] /а.с.10/ Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, кожному із них належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 17 /а.с.8/. Після його смерті спадщину фактично прийняла дружина [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 31 /а.с.7/ Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлої є її син - [PERSON]. Крім нього, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті батьків позивач звернувся до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак листом № 551/02-14 від 26.09.2016 року в.о. державного нотаріуса Войташек І.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників цього жилого будинку та їх частки у цьому майні /а.с.9/. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, є спадкоємницею за законом першої черги, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.,ст. 16, 321, 392, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved