Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] позов мотивувала тим, що шлюб з [PERSON] зареєструвала 15.11.2013 року. Їх син - [PERSON] , народився [INFO] . Шлюб між подружжям був розірваний. Син залишився проживати з нею, знаходиться на її утриманні, йому створені належні умови для проживання. Дитина забезпечена всім необхідним. Після розірвання шлюбу відповідач сином не цікавиться, не виявляє бажання з ним зустрітись, від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду ухиляється, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не готує його до самостійного життя. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2015 року у справі № 127/4791/15-ц з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 28.04.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Новотроїцького районного управління юстиції відкрите виконавче провадження № 47401431. Однак, рішення суду відповідач не виконує, аліментів на утримання сина [PERSON] не сплачує. Згідно довідки-розрахунку заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.12.2019 року становить 25 210,32 грн. В 2019 році відповідач лише один раз сплатив незначну суму в якості аліментів. Він обізнаний про свій обов`язок зі сплати аліментів, безпідставно не сплачує аліменти, тому відповідно до ст. 196 СК України пеня становить 22 402,97 грн. Таким чином, відповідач неналежно виконує обов`язок по вихованню і утриманню сина, це негативно впливає на фізичний і духовний розвиток дитини. [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] . [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 01.12.2019 року в сумі 22 402,97 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн. За вимогу про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Суду пояснила, що спільне життя з відповідачем у них не склалось. Після розірвання шлюбу судом в 2016 році відповідач з їх сином [PERSON] ще спілкувався телефоном. Однак, з листопада 2015 року відповідач з дитиною не бачився, дитиною не цікавився, не спілкувався з ним, добровільно будь-якої допомоги їх синові не надавав, аліментів, присуджених судом, не сплачував, внаслідок чого виник борг. Він поїхав і більше ніколи не давав про себе знати. Просила врахувати, що син [PERSON] свого батька - [PERSON] також не знає. Як він живе, чим займається, чи має родину - їй нічого не відомо. Після звернення до суду з даним позовом відповідач також не намагався зв`язатись і поспілкуватись з нею. Він не бажає сплачувати аліменти, тому вигадав, що не є батьком [PERSON] , але такі твердження є безпідставні. З метою забезпечення прав та інтересів дитини просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути на її користь пеню в сумі 22 402, 97 грн. Представник позивача - адвокат Бегейма М.О. позов підтримав, просив вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі. Зауважив, що батько дитини пішов із родини приблизно 5 років тому і з того часу дитину не бачив, не цікавився своїм сином, його здоров`ям, успіхами, розвитком. Він не бере участі у вихованні сина, аліментів не сплачує. Хлопчиком займається його мати та її батьки. Пеня за несплату аліментів складає 22 402, 97 грн., розрахунок наданий до позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Остапець Н.М. 21.08.2020 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] підтримала (а.с. 108). Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом [PERSON] і знає, що [PERSON] виховує сина [PERSON] сама. Їй допомагають її батьки. Батько хлопчика приблизно з 2015 року з родиною не проживає, вихованням дитини не займається. Він часто бачиться і спілкується з [PERSON] , однак, дитина ніколи про свого батька не згадує. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - це її донька, а відповідач - колишній чоловік доньки. Приблизно 02.11.2015 року [PERSON] пішов з сім`ї і більше ніколи не приїжджав, не дзвонив, не давав про себе знати. Він заробляв тим, що займався виконанням будівельних робіт. Своїм сином [PERSON] [PERSON] ніколи не цікавився, не приходив до дитини, не допомагав будь-яким чином, не спілкувався, не вітав зі святами. [PERSON] свого батька не знає і ніколи про нього не згадує. Наголосила, що [PERSON] ніколи не перешкоджала [PERSON] бачитись і спілкуватись з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома із обома сторонами, є хрещеною мамою [PERSON] , [INFO]. З 2015 року вона не бачилась з відповідачем. Він пішов із сім`ї в 2015 році і з того часу ніколи про себе не давав знати. З сином [PERSON] не спілкувався, не цікавився ним, не вітав із святами, не виховував, не допомагав матеріально. Вона часто навідується до [PERSON] , часто буває у нього на свята, телефонує, однак, [PERSON] не бачила. [PERSON] не згадує про свого батька і не знає його. Утриманням і вихованням сина [PERSON] займається його мати. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 14.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №127/2210/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.02.2020 року витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради доказ: висновок про доцільність (недоцільнсть) позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.04.2020 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Вінницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про оспорювання батьківства, виключення даних про батька з актового запису про народження дитини та об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 127/2210/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення пені за прострочення сплати аліментів. 27.08.2020 року судом зареєстровано висновок від 20.08.2020 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , наданий на виконання ухвали суду від 21.04.2020 року. Ухвалою суду від 07.10.2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Вінницького міського відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Вінницької міської ради про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини - залишено без розгляду. Ухвалою суду від 07.10.2020 підготовче провадження у даній справі закрите (а.с. 121). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.11.2013 року (зворот а.с. 10). Їх син - [PERSON] народився [INFO] (а.с. 11). На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на утриманні матері (а.с. 25). [PERSON] , [INFO] , був під наглядом лікаря ЦПМСД № 3 [PERSON] з народження до [INFO] . З листопада 2015 року на амбулаторних прийомах з дитиною були присутні мати, іноді бабуся. В цей же період при викликах додому були присутні мати та бабуся. Піклуванням та лікуванням дитини займалися мати та бабуся. На даний час [PERSON] спостерігається у ЛЗПСП [PERSON] (а.с. 15). Актом, складеним сусідами позивача - мешканцями будинку [ADDRESS] , засвідченим начальником МКП «УК «Житло-Гарант» Мальченком В.Д., підтверджено, що вихованням, піклуванням, організацією дозвілля та розваг дитини [PERSON] , займається мати - [PERSON] . Батько - [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, не з`являється з листопада 2015 року (а.с. 13). Згідно довідки КЗ «ДНЗ № 61» станом на 10.12.2019 року дитина - [PERSON] , [INFO] , відвідує групу № 9 з серпня 2016 року. На підставі повідомлення вихователя цієї групи - [PERSON] встановлено, що батько дитини - [PERSON] свого сина у дошкільному закладі не відвідував, на батьківських зборах присутнім не був, участі у дитячих святах не брав, з садка дитину не забирав (а.с. 14). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2015 року № 127/4792/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло чинності. Був виписаний і виданий виконавчий лист (а.с.16) Відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Новотроїцького районного управління юстиції 28.04.2015 року відкрито виконавче провадження № 47401431 (а.с. 17) про стягнення аліментів з [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2015 року № 127/4792/15-ц. Листом від 06.11.2019 року на запит державного виконавця було повідомлено, що працівниками СКП Новотроїцього ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області заведено РС категорії «Розшук» відносно [PERSON] , який ухиляється від сплати аліментів (РС № 201841) (а.с. 18). Постановою державного виконавця Новотроїцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області при примусовому виконанні виконавчого провадження № 47401431 про стягнення аліментів з [PERSON] , за ухилення від виконання рішення суду та сплати аліментів, що призвело до виникнення станом на 01.09.2019 року заборгованості в сумі 14 036, 73 грн., на боржника накладено штраф на користь стягувача в розмірі 2 807,35 грн. (а.с. 19). З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам боржника [PERSON] , що складена заступником начальника Новотроїцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області Межейніковою І. вбачається, що станом на 01.12.2019 року заборгованість становить 25 210,32 грн. Зокрема, за 2015 рік до сплати нараховано 4 901,05 грн, за 2016 рік до сплати нараховано 7 795, 20 грн., сплачено 10 435, 92 грн.; за 2017 рік до сплати нараховано 12 069, 00 грн., сплачено - 1 668, 00 грн.; за 2018 рік до сплати нараховано 13 232, 80 грн., сплачено - 13 515, 21 грн.; за 2019 рік до сплати нараховано 14 499, 40 грн.. сплачено - 1 668, 00 грн. (а.с. 20). 20.08.2020 року органом опіки та піклування Вінницької міської ради надано висновок № 01-00-011-44780 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.106-107). Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , виносилось 17.03, 21.07, 28.07, 18.08.2020 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких заслухані пояснення матері дитини [PERSON] , розглянуті надані судом та матір`ю дитини документи. На засіданні зазначеної комісії мати дитини стверджувала, що батько дитини - [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON] , тривалий час ухиляється від належного матеріального утримання дитини. Згідно з актом з місця проживання [PERSON] від 10.12.2019 року вихованням, піклуванням, організацією дозвілля та розваг [PERSON] займається мати [PERSON] . Батько - [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, до сина не з`являється з листопада 2015 року. Батько дитини - [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату розгляду даного питання. Своєю поведінкою [PERSON] порушив вимоги ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. На підставі наданих суду доказів суд вважає, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , [INFO] , його навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки з 2015 року не спілкується із сином, не виявляє турботи та інтересу до його життя, внутрішнього світу, не розуміє його потреб, не надає підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку батька дитини суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини, байдужість до її долі. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення пені позивач [PERSON] посилалась на ст. 196 СК України і надала розрахунок за період з березня 2015 року станом на 01 грудня 2019 року. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц висловила позицію щодо правил обрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць ? кількість днів заборгованості ? 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Із довідки-розрахунку [PERSON] вбачається, що загальний розмір неустойки (пені) за період з березня 2015 року до 01.12.2019 року становить 133 592,89 грн. (а.с. 20-22). Оскільки граничний розмір неустойки, яка підлягає стягненню з боржника, становить 100 % заборгованості, пеня за вказаний період становить 25 210,32 грн. Під час виконання рішення про стягнення аліментів на [PERSON] був накладений штраф в розмірі 2807,35 грн., тому розмір пені підлягає зменшенню відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України і становить 22 402,97 грн. (25210,32-2807,35 = 22 402,97). У зустрічній позовній заяві, яка була залишена без розгляду, відповідач [PERSON] не оспорив розрахунок і розмір неустойки, лише зазначив, що неустойка має бути зменшена до розміру заборгованості по аліментам (а.с. 50-54). Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду, суд виходить з того, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу виникнення цієї заборгованості з незалежних від нього причин, а також не подано суду заперечення, відзиву стосовно даного позову, у зв`язку з чим суд вважає доведеним наявність вини відповідача у її виникненні. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не сплачувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів станом на 01.12.2019 року складає 22 402,97 грн. та підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати - сплачений [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом за вимогу про позбавлення батьківських прав судовий збір в сумі 840, 80 грн. (квитанція від 27.01.2020 року а.с. 24), а на користь держави - судовий збір в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

Outcome: approved