Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с. Чайковичі Самбірського району помер його брат, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.01.2016 року. Після смерті [PERSON] на майно, яке належало йому на праві власності і на майно на яке він мав право на день смерті, відкрилася спадщина. [PERSON] на день смерті мав право на майно колишнього колгоспного двору - житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], в якому він проживав до дня смерті та земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення особистого селянського господарства, які він успадкував після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], спадщину після якої він прийняв, проте, не оформив своїх спадкових прав. За життя брат заповіту не складав. Спадкоємцем його майна є він, його брат, [PERSON] Будучи спадкоємцем майна брата за законом, він звернувся до Рудківської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття і оформлення спадщини. Нотаріус прийняв його заяву про прийняття спадщини та роз'яснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння в [ADDRESS], так як померлий за життя не виготовив правовстановлюючого документу на дане будинковолодіння та не може видати свідоцтво на спадщину на земельні ділянки, оскільки Державний акт на право власності на земельні ділянки виданий після смерті спадкодавця. Інших перешкод в оформленні права власності на будинковолодіння та земельні ділянки немає. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, його право на спадкове майно не може бути оформлено у державного нотаріуса, то він звертався до суду за захистом свого порушеного права на майно. Із довідки №1269, виданої Самбірським МБТІ 01.08.2016 року відомо, що свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] не видавалося. З довідки Чайковицької сільської ради №867 від 20.07.2016 року і копії погосподарської книги відомо, що будинковолодіння [ADDRESS] являється колгоспним двором; станом на 01.07.1990 року головою двору була [PERSON] та членом двору був [PERSON]. З довідки Чайковицької сільської ради №867 від 20.07.2016 року відомо, що будинковолодіння [ADDRESS] являється колгоспним двором; станом на 01.07.1990 року головою колгоспного двору була [PERSON], членом двору був [PERSON]. Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно п. 6 "г" даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Отже, кожен із членів колишнього колгоспного двору - [PERSON] та [PERSON] мали право на майно будинковолодіння в [ADDRESS] по 1/2 частині кожен. [INFO] в с. Чайковичі померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.07.1993 року. Після смерті [PERSON] на майно, яке належало їй на праві власності і на майно на яке вона мала право на день смерті, відкрилася спадщина, а саме, на 1/2 частку будинковолодіння в [ADDRESS]. [PERSON] заповіту не складала. Спадкування її майна здійснювалася за законом. Спадкоємцями її майна були - він та його брат, [PERSON] Він в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Згідно довідки, виданої 15.05.2017 року №529 виконавчим комітетом Чайковицької сільської ради, померла [PERSON] на день смерті проживала разом з сином [PERSON] А оскільки син постійно проживав разом з померлою матір'ю на день смерті, здійснював поточний ремонт будинку, обробляв прибудинкову земельну ділянку, а тому вважаю, що своїми діями [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном і тим самим відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається такими, що прийняв спадщину. Отже він успадкував іншу 1/2 частину будинковолодіння, але не оформив своїх спадкових прав. Отже, [PERSON] на день смерті мав право на житловий будинок [ADDRESS] Самбірського району, з яких - 1/2 частина як частка в майні колгоспного двору та 1/2 частина в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] Окрім житлового будинку, його брат мав право на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ведення особистого селянського господарства, які він успадкував після смерті матері [PERSON] Проте, він не може оформити спадщину на дані земельні ділянки, оскільки Державний акт виданий після смерті матері. Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв до 01.01.2004 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно Витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Чайковицькій сільській раді, виданого управлінням Держгеокадастру у Самбірському районі, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,45га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності СВСГ «Чайковицька», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 077907, виданого 24 квітня 1997 року на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 21 квітня 1997 року. Моя мати працювала у колгоспі в с. Чайковичі різноробочою. Вона була внесена у списки осіб, які мали право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки його мати працювала у колгоспі, то в неї за життя виникло право на земельну частку (пай) у СВСГ «Чайковицька». Після видачі сертифікату, згодом дану земельну ділянку було виділено в натурі та видано (після смерті матері) Державний акт на право власності на землю. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 20 лютого 2003 року Самбірською районною державною адміністрацією, [PERSON] належало право на земельні ділянки площею 1,5033га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять вказані земельні ділянки. Згідно ст. 23 ЗК України в редакції 1992 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Після смерті матері право на отримання вказаних земельних ділянок успадкував її син [PERSON], так як на день смерті разом з нею проживав, а отже, вступив в управління спадковим майном. Отже, [PERSON] на день смерті мав право на житловий будинок [ADDRESS] Самбірського району та земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. Просить постановити рішення, яким визнати його, [PERSON] власником в цілому житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом майна [PERSON], котрий помер [INFO]. Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий Самбірською районною державною адміністрацією 20 лютого 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 20.01.2003 року №30, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13131 та скасувати його державну реєстрацію. Визнати за ним, [PERSON], право на земельну частку (пай) площею 2,45 га на території Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], котрий помер [INFO], яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення, справу просив слухати у його відсутності. Оскільки позивач та відповідач подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши справу в порядку ч.4 ст. 174 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved