Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Підгірської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Мотивуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з липня 1990 року вона працювала дояркою колгоспу «Маяк», що розташовувався у с.Підгір"я Богородчанського району. Колгосп «Маяк» збудував кілька будинків для своїх спеціалістів. З жовтня 1990 року вона разом із сім`єю за вказівкою голови колгоспу вселилась у квартиру і проживала по [ADDRESS] . Водночас адміністрацією колгоспу не було надано їй жодних правовстанолюючих документів на житло. Як володілець майна, впевнена в тому, що на це майно не можуть претендувати інші особи і отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Оскільки вона добросовісно заволоділа квартирою, яку збудував колгосп «Маяк» і з 1990 року відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, вважає, що має законні підстави для набуття права власності на це майно за набувальною давністю. В судове засідання позивачка не з`явилася. До початку розгляду справи представником позивачки через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Заявлений позов просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представник сільської ради - сільський голова Міщук Н.М. у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивачці, як спеціалісту колгоспу «Маяк» було надано можливість вселитись у квартиру [ADDRESS] . З жовтня 1990 року вона разом із сім`єю проживає у даній квартирі до якої також належить і гараж площею 19,[NUMBER] кв.м. У лютому 1993 року колгосп «Маяк» був реорганізований у спілку селян «Маяк». Рішенням зборів уповноважених працівників спілки селян «Маяк» від 06 лютого 1993 року спілку реорганізовано в СГВК «Маяк». В ході реформування аграрного сектору економіки, що здійснювався відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», Указу Президента України від 29.01.2001 року за № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постанови КМ України від 28.02.2001 року за № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказу Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», Наказу Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 63 «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», майно соціальної інфраструктури підлягало передачі на баланс органів місцевого самврядуванн. Однак вказані дії не були здійснені, про що свідчит інформація сілської ради викладена в довідці № 861 від 10 червня 2019 року про те, що квартира в якій проживає позивачка не передавалась на баланс сільської ради і вона не належить до комунальної власності громади с. Підгір`я. Згідно витягу з реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців 20 жовтня 2009 року СГВК «Маяк» припинив діяльність. З 1990 року позивачка володіла згаданим нерухомим майном добросовісно і відкрито. Вона не приховувала факт перебування майна у її володінні. Таке володіння було безперервним, воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Про це свідчить той факт, що 19 червня 2013 року рішенням Підгірської сільської ради надано позивачці дозвіл на виготовлення проектної документації на газифікацію, в якому зазначено, що [PERSON] проживає у даній квартирі без наявності правовстановлюючих документів. Згідно виписок із погосподарських книг с. Підгір`я за період 1989-2019 роки встановлено, що [PERSON] проживає у вказаній квартирі весь цей час та є головою двору. На даний час право власності на нерухоме майно, яким володіє позивачка на [ADDRESS] ніким не зареєстровано, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вартість майна на даний час складає 67400 грн. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові по справі №910/1724/17 від 14.05.2019 року, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК УКраїни є наявність суб"єкта, здатного набути у власність певний об"єкт, законність об"єкта володіння, доросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність воодіння, сплив установлених строків володіння, відсутність норм закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом ч.1 ст.344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальноюдавністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особо таким майном має бути безтитульним, тобто таким, що не спирається на будь-яку правову підставу воодіння чужим майном. З огляду на те, що позивачка добросовісно заволоділа нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.344 ЦК України,

Outcome: approved