Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2, 15 умовних кадастрових гектари в порядку спадкування після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Свій позов позивач мотивує тим, що за життя був членом КСП «Дуліби» та при проведенні розпаювання земель був включена в списки до Додатку №1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ №000023 від 20.11.1994 року під №15. Вказує, що спадкове майно прийняв вчасно, так як на день його смерті вони проживали разом, що підтверджуються довідкою Дулібської сільської ради від 03.03.2020. Позивач є внуком спадкодавця, і тому законом спадкує за правом представлення ту частку, яка б належить у порядку спадкування його батькам. На даний час позивачу необхідно належним чином оформити право власності на земельну частку (пай), яка входить до складу спадкової маси, однак отримати свідоцтво про на спадщину за законом у визначеному\~главою 89 ЦК України\~порядку позивач не може зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,15 умовних кадастрових гектари вартістю 29.11.1996 та зобов`язати виділити йому із наявних земель запасу на території населеного пункту, або поза його межами в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги, після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явивсь, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача 1: Дулібської сільської\~ради Гощанського\~районудо проведення судового засідання подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача-2: [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що родинний зв`язок спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 20.02.2020. Згідно архівної відповіді на запит адвоката від 24.02.2020, встановлено, що спадкодавець [PERSON] , за життя був членом КСП «Дуліби» та при проведенні розпаювання земель був включений в списки до Додатку №1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ №000023 від 15.12.1994. Однак він був виключений із списку членів КСП у зв`язку з смертю, відповідно до проколу №3 комісії КСП «Дуліби» від 16.12.1996. Спадкодавець [PERSON] , помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , помер [INFO] , відкрилася спадщина. До її складу увійшла земельна частка (пай) земель КСП «Дуліби», без визначення меж цієї частки в натурі на території Дулібської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Позивач, як спадкоємець за законом за правом представлення, відповідно до вимог\~ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК Української РСР, 1963 року, прийняв спадщину після смерті діда так як він проживав разом з ним в одному будинку та фактично вступив в управління та володіння майном, що підтверджується довідкою Дулібської сільської ради Гощанського району №40 від 03.03.2020. Позивач звернувся до Гощанського відділу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про виділення йому з земель запасу земельної частки (паю) КСП «Дуліби», та переоформлення спадкового майна, однак йому було відмовлено, так як відповідно до протоколу №3 комісії членів КСП спадкодавець був виключений у зв`язку з смертю, відповідно до проколу №3 комісії КСП «Дуліби» від 16.12.1996. Спадкодавець був членом КСП «Дуліби» на момент розпаювання землі підприємства та за життя фактично набув право на земельну частку (пай), оскільки був включений в списки КСП «Дуліби» (підтверджується Додатком №1 до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дуліби» серії РВ №000023), які мають право на земельний пай, але сертифікат за життя не отримав. Сертифікат не видавався, розмір земельної частки (паю) КСП «Дуліби» становить 2,15 умовних кадастрових гектарів, вартість становить 116 784 грн. 13 коп. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; - громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України 1990 року\~(561-12),\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95\~(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК\~( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність, необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95\~(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч. 1\~ст. 26 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у п. 23\~Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, на думку суду, позивач, являючись спадкоємцем за законом за правом представлення, після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , та прийняв спадщину так як на день ї смерті проживав та вступив в управління та володіння майном померлого, та набув право на земельну частку (пай) спадкодавця зі земель КСП «Дуліби» без визначення меж цієї частки в натурі на території Дулібської сільської ради Гощанського району, оскільки спадкодавець був включений у списки членів КСП на отримання паю. За таких обставин, суд вважає позовну заяву в даній частині доведеною і такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача зобов`язати сільську раду Гощанського району Рівненської області виділити йому із земельну частку (пай) в натурі зі наявних земель запасу на території населеного пункту, суд роз`яснює, що наразі законодавством передбачений спеціальний порядок отримання фізичними особами правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Суд не може замінити собою органи державної влади чи органи місцевого самоврядування при здійсненні ними їх повноважень, а тому суд відмовляє позивачеві у задоволенні вказаних вимог. А тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial