Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

13 серпня 2015 р. позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача , як до спадкоємця боржника, про стягнення суми боргу у розмірі 43 420 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США на час звернення до суду. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між нею, з однієї сторони, та [PERSON] , який помер [INFO], - з другої 05 січня 2001 року був укладений договір позики, за яким останній взяв у борг 2 000 доларів США з зобовязанням повернути кошти "за можливості" , цей договір вони оформили у письмовому вигляді, оригінал розписки зберігається у позивача. Посилаючись на те, що позичальник свої зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконує, а його єдиний спадкоємець - відповідач по справі відмовляється їх виконувати , просив задовольнити позов. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позов , просили задовольнити позов у повному обсязі. Суду пояснили, що позивачка неодноразово зверталася до боржника, в тому числі і письмово, але він кожного разу обіцяв повернути кошти пізніше , посилаючись на важке матеріальне становище, але ніколи не відмовлявся від повернення боргу, тим самим визнаючи свої зобов'язання. Запевняв, що якщо з ним щось станеться, то борг поверне його син [PERSON]. Представник відповідача в судовому засіданняі проти задоволення позову заперечували, посилаючись пропуск строку позовної давності, який сплинув у вересні 2013 року. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 05 січня 2001 між позивачкою та [PERSON] був укладений письмовий договір, оформлений у вигляді розписки, згідно умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму у розмірі 2 000 доларів США , які зобовязується повернути "за мірою можливості". З 15 листопада 1996 року по 09 січня 2001 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 09 вересня 2010 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з письмовою з вимогою про повернення у десятиденний термін боргу. В разі не повернення боргу попередила про звернення до суду з позовом про стягнення боргу. Як вбачається зі зворотнього поштового повідомлення, дана вимога була отримана 12 жовтня 2010року. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка у встановлений ч.2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк пред'явила до нотаріуса вимогу як кредитор спадкодавця. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року, спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його син [PERSON] , спадщина складається з квартири [ADDRESS]. Оригінал розписки зберігається у позивача. Написання такої розписки та сам факт отримання цих коштів у зазначеній в розписці сумі спадкодавцем від позивачки відповідач не заперечував. Відповідно до ст. 374, 375 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобо'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Договір позики на суму понад п'ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі. Відповідно до ст. 165 ЦК УРСР , якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із закону, договору або із змісту зобов'язання. Такі ж положення містяться в ч. 2 ст. 1049 ЦК України, в редакції на час предявлення такої вимоги, - якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зі змісту правовідносин спадкоємців з кредиторами спадкодавців вбачається, що за даним видом цивільних правовідносин фактично відбувається заміна боржника у зобов'язанні з підстав, визначених законом. За замістом ст. 520, 522 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності , посилаючись на сплив такого строку в жовтні 2013 року, тобто за спливом трьох років з моменту отримання 12 жовтня 2010 року [PERSON] вимоги про повернення боргу. Факт неодноразових звернень до позичальника з вимогою про повернення боргу підтверджувала позивачка в судовому засіданні. Відповідно до положень ст.ст. 256,257, 259 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до правил ст.ст. 261, 262 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. На жодні обставни, передбачені ст. 264 ЦК України, щодо переривання перебігу позовної давності позивачка не посилалася. За вимогами ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому суд враховує, що про поновлення строку позовної давності ні позивачка, ні її представник суд не просили, а заперечення позивачки стосовно розрахування її на порядність боржника , а також відсутністю в Миколаєві установи з надання безкоштовної юридичної допомоги по цивільних справах - не мають правового значення для вирішення даного клопотання відповідача та не підтверджені достеменними доказами. Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову а спливом строку позовної даввності ( трирічний строк закінчився в листопаді 2013 року за спливом 30-денного строку з дня отримання вимоги про поверненя позики12 .10.2010 року) за заявленими вимогами про стягнення боргу за договром позики Згідно зі ст.88 ЦПК України , оскільки позивачка є інвалідом другої групи, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed