Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

28.11.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Гощанського районного суду Рівненської області № 557/1483/14-ц від 01.12.2014 року, та стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі 50 грн. щомісячно. Відповідач сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для її утримання. Позивач не взмозі забезпечити сину належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково. Пояснили, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Більше сплачувати немає можливості, оскільки має незадовільний стан здоров'я. Інших утриманців, крім сина, немає. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559, з 01.12.2018 року - 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року - 1860 грн., з 01.07.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року - 2027 грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання сина у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Представник відповідача стверджує, що відповідач не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки він утримує матір, яка перебуває на пенсії, має хронічне захворювання (на підтвердження надали копію довідки МСЕК ) та його матеріальний стан не покращився. Однак у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні такого розміру суд враховує, що позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial