Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

20 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що шлюб між сторонами був зареєстрований 31 липня 2004 року в Виконкомі Карло-Марксівської селищної ради міста Єнакієвого Донецької області, актовий запис № 29. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося у зв'язку із постійними сварками та скандалами, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Між сторонами на момент пред'явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивач змушена сама утримувати та виховувати дитину, тому наполягала на визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб та стягнути аліменти у розмірі 1 000 ,00 грн. на утримання сина [PERSON]. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. У судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 16). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 10) Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Вислухавши пояснення сторін, приймаючи до уваги, що доказів того, що примирення сторін ще можливе суду не надано, суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Під час судового засідання позивач просила залишити прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на дитину, яка є необхідною для її нормального утримання. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, крім сина [PERSON], інших неповнолітніх дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000,00 гривень, щомісяця, починаючи з 20.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved