Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до реєстраційної служби Воловецького районного управлінння юстиції , третя особа [PERSON] визнання права на спільну часткову власність. Заяву мотивовано тим, що 29 жовтня 2013 року між Департаментом соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрацїі в особі директора Мацоли В.В. та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га., кадастровий номер №21211555100:01:006:0058 та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цілому це домоволодіння складається з житлового будинку, вбиральні, півниці, сараю, огорожі та доріжки. 31.01.2014 року дане нерухоме майно передане у безоплатну власність інваліду війни III групи, воїну-інтернаціоналісту [PERSON] та членам його родини - позивачам по справі. Однак, між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просили суд визнати за ними право власності у рівних частках на земельну ділянку площею 0,1500 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача - реєстраційної служби Воловецького РУЮ в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - [PERSON] в суді щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2013 року між Департаментом соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрацїі в особі директора Мацоли В.В. та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га., кадастровий номер №21211555100:01:006:0058, знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 31.01.2014 року дане нерухоме майно передане у безоплатну власність інваліду війни III групи, воїну-інтернаціоналісту [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 "ґ" постанови від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії А №0050 від 31.01.2014 року житловий будинок та надвірні споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] (по 1/4 кожному). Відповідно до ч. 1ст 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За правилами ч. 1 ст 357 ЦК України - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Виходячи з наведеного вище, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved