Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив суд зняти арешт з усього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 року, винесеною [PERSON] - головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції, та скасувати (виключити) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 13193256, зареєстрований 01.11.2012 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15.09.2020 року до суду від представника [PERSON] , адвоката Різун Н.О. по справі надійшла заява (вхід. № 38538) про усунення недоліків позовної заяви та залучення у якості співвідповідача [PERSON] . Відповідно до уточненої позовної заяви [PERSON] звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та [PERSON] , в якому просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 року, винесеною [PERSON] - головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції, та скасувати (виключити) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 13193256, зареєстрований 01.11.2012 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 04.10.2019 року із інформаційної довідки №183603245 йому стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено арешт, відомості про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У вказаному реєстрі зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 13193256, дата реєстрації 01.11.2012 року; підставою обтяження зазначена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 р., що винесена головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ Зуєвим Г.О.; обтяжувачем вказано Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, код: 35048748, адреса: 65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бабеля, 6. Листом від 06.11.2019 року № 25833 Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив, що у відповідності до бази даних Автоматичної системи виконавчих проваджень виконавче провадження В-3/747//35007128 по виконанню наказу 12-22/17-3697-11, виданого 27.02.1012 року, було об`єднано у зведене виконавче провадження №\~38787059, яке перебувало на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Державним виконавцем Коваленко В.О. виконавче провадження було завершено. Також в цьому листі вказано, що [PERSON] необхідно звернутись до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо зняття арешту із всього нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 року, яке належить [PERSON] . Заявою від 11.11.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень з проханням зняти Арешт та виключити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про Арешт. За результатами розгляду заяви [PERSON] , відділ примусового виконання рішень листом від 05.12.2019 року № 09.1-7395 повідомив, що 27.01.2014 року виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 27.02.2012 року по справі №12-22/17-3697-2011 закінчено в порядку п.3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та знищено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. Враховуючи наведені обставини, у зв`язку з чим позивачу не видається можливим вирішити питання щодо припинення обтяження майна боржника, вжитого в рамках зазначеного виконавчого провадження. Тобто, незважаючи на те, що виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 27.02.2012 року по справі №12-22/17-3697-2011 закінчено, Арешт залишається, чим порушуються права позивача, у зв`язку з викладеним [PERSON] змушений звернутися до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Учасники справи по справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Від представника [PERSON] , адвоката Різун Н.О. надійшло клопотання (вхід. № 49223 від 13.11.2020 року) про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами, додатково вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте ним було подано відзив (вхід. № 48775 від 11.11.2020 року) на позовну заяву [PERSON] , згідно з яким [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також разом із відзивом надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов до суду не надав, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із інформаційної довідки №183603245 від 04.10.2019 року на все нерухоме майно позивача накладено арешт, відомості про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 16-27). Судом встановлено, що 01.11.2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження з реєстраційним номером 13193256; підставою обтяження зазначена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 р., що винесена головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ Зуєвим Г.О.; обтяжувачем вказано Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 26). Листом від 06.11.2019 року №25833 Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив, що у відповідності до бази даних Автоматичної системи виконавчих проваджень виконавче провадження В-3/747//35007128 по виконанню наказу 12-22/17-3697-11, виданого 27.02.1012 року, було об`єднано у зведене виконавче провадження №\~38787059, яке перебувало на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Державним виконавцем Коваленко В.О. виконавче провадження було завершено (а. с. 12). Також в листі від 06.11.2019 року №25833 вказано, що [PERSON] необхідно звернутись до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо зняття арешту із всього нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/747//35007128 від 01.11.2012 року, яке належить [PERSON] (а. с. 12). 11.11.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень з проханням зняти Арешт та виключити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про Арешт (а. с. 13-14). 05.12.2019 року за результатами розгляду заяви [PERSON] відділ примусового виконання рішень листом від №09.1-7395 повідомив, що 27.01.201 року. виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 27.02.2012 року по справі №12-22/17-3697-2011 закінчено в порядку п.3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та знищено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання (а. с. 15). На дату надання відповіді [PERSON] щодо його заяви про зняття арешту існував Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, який входив до структури Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 16.10.2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №870 від 09.10.2019 року, якою ліквідовано юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції та утворено юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, які є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Станом на теперішній час Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснює свої повноваження. Таким чином, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області і виступає належним відповідачем по справі. Згідно Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №22МБ від 27.11.2015 року [PERSON] набув права вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 28.04.2008 р. № 13.64-32/08-СК (а. с. 72). Таким чином, на сьогодні Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» не має жодних прав за кредитним договором від 28.04.2008 р. № 13.64-32/08-СК, у тому числі не має права вимагати повернення грошових коштів. За таких умов, на момент подання даного позову, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» не має право як стягувач вимагати в примусовому порядку вчинення фізичною особою-підприємцем [PERSON] дій по виконанню судового рішення, а саме останній не має право вимагати сплатити на його користь грошові кошти. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» фактично вибуло як стягувач у виконавчому провадженні, оскільки не має права вимагати примусового виконання Наказу від 27.02.2012 року по справі №12-22/17-3697-2011, оскільки відступило всі права за кредитним договором від 28.04.2008 р. № 13.64-32/08-СК на користь ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ», яке в свою чергу відступило вказані права [PERSON] .. Ухвалою Господарського суду Одеської області від "14" грудня 2017 р. по справі №\~12-22/17-3697-2011 суд замінив стягувача у виконавчому провадженні №44704845 з публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на [PERSON] (а. с. 68-71). Незважаючи на те, що виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 27.02.2012р. по справі №12-22/17-3697-2011 закінчено, арешт залишається, чим порушуються права [PERSON] . З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що виконавче провадження знищено і у державного виконавця немає технічної можливості щодо перевірки матеріалів виконавчого провадження. Тобто, виконавче провадження щодо [PERSON] не перебуває на виконанні, що є підставою для зняття накладеного відповідачем на майно арешту. Відповідач [PERSON] подав відзив (вхід. № 48775 від 11.11.2020 року) на позовну заяву [PERSON] , згідно з яким [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Ст. 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У відповідності до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. На час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності [PERSON] , внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги відсутність доказів існування виконавчого провадження відносно [PERSON] , а також лист Відділу примусового\~виконання рішень\~Управління забезпечення\~примусового виконання\~рішень в\~Одеській області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~про знищення виконавчого провадження, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право [PERSON] підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, а від так додаткового скасування (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за реєстраційним номером 13193256, зареєстрований 01.11.2012 року не потребує. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем по справі повністю сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією долученою до матеріалів справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial