Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон (далі - позовна заява або позов). В обгрунтування позову позивач стверджує, що ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.11.2011 по цивільній справі № 6/0624/63/2011 позивача обмежено у праві виїзду за межі України до погашення ним боргу в сумі 564139,66 грн., 56413,96 грн. виконавчого збору та 40,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Вказаний борг виник відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.04.2011 по цивільній справі № 2-0624/132/2011 та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13.07.2011 по цивільній справі № 22-ц-1502. Позивач стверджує, що він не ухиляється від виконання вказаних судових рішень, проте через погіршення економічної ситуації в України та зміною валютного курсу він не має можливості отримувати гідну заробітну плату в Україні, яка б дозволяла здійснювати платежі в рахунок погашення наявного боргу. Крім того, позивач у позові повідомляє, що є батьком багатодітної сім'ї, на його утриманні перебуває п'ятеро дітей, в тому числі троє неповнолітніх. Позивач має намір працевлаштуватися за кордоном, має на меті тимчасовий виїзд за кордон для працевлаштування та повернення наявної заборгованості. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" (далі - третя особа). Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] (довідка від 14.05.2015 № 2.6-48/671, а.с. 23) проти задоволення позову заперечив, мотивуючи це тим, що позивач з 2011 року по даний час не здійснює платежів в рахунок погашення наявної у нього заборгованості, а тому його виїзд за кордон може призвести до неможливості виконання судового рішення, ухилення позивача від його виконання. Представник третьої особи [PERSON] (довіреність від 13.08.2015, а.с. 62) також заперечувала проти задоволення позову, вважає, що виїзд позивача за кордон має на меті ухилення позивачем від виконання судового рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень учасників процесу, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю з огляду на наступне. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року N 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: ... 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань... . Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивача було обмежено у праві виїзду за кордон ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.11.2011 у цивільній справі № 6/0624/63/2011 (далі - Ухвала) (а.с. 9), що підтверджується також Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 22.04.2015 (а.с. 8). Учасники процесу в судовому засіданні не заперечували, що Ухвала на момент проведення судового засідання є чинною, а значить обов'язковою для виконання відповідно до ст. 14 ЦПК України. Згідно з резолютивною частиною Ухвали позивача обмежено у праві виїзду за межі України до погашення боргу в сумі 564139,66 грн., 56413,96 грн. виконавчого збору та 40,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій (далі - борг). Позивач, представники відповідача та третьої особи визнали, що в період з 2011 року по даний час позивач платежів в рахунок погашення боргу не здійснював, що підтверджується також листом ВДВС Черняхівського РУЮ УДВС ГУЮ у Житомирській області від 15.06.2015 (а.с. 44). Дані обставини згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Водночас, відповідно до ч. 1 п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5 (далі - Інструкція), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої статті 49 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів. Позивачем не доведено наявність будь-якої з підстав для зняття стосовно нього обмеження у праві виїзду за межі України, передбачених положеннями ч. 1 п. 11.4 Інструкції. Судом також враховується, що положеннями ч. 1 п. 11.4 Інструкції вирішення питання про зняття обмеження у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у даній справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed