Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. №225, вчинений 13.02.2020 року за яким стягнуто з [PERSON] суму грошових коштів у сумі 26 719,61 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС». В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р., зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги. Крім того, нотаріусом вчинено виконавчий напис за період, що перевищує загальний строк позовної давності. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і розгляд справи повідомлялися, причини неявки не повідомили. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Нотаріусом на виконання ухвали суду надіслані матеріали на підставі яких вчинено оспорюваний виконавчий напис. Розгляд справи здійснюється в порядку ч.4 223, 280 ЦПК України, на підставі матеріалів справи. Судом встановлено, що 07.02.2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» звернулося із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором №R201.0048464 від 10.12.2014 року про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості у сумі 26 219,61 грн. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. вчинено виконавчий напис №225 від 13.02.2020 року за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №R201.0048464 від 10.12.2014 року за період з 04.06.2019р. по 30.01.2020р. 26 219 грн.61 коп. з яких 6 935,90 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5737,38 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 522,13 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 13 024,20 грн. - строкова заборгованість за штрафом (пеня), та одночасно стягнуто 500 грн. за вчинення виконавчого напису., а всього грошових коштів у сумі 26 719,61 грн. Одночасно, судом встановлено, що 10.12.2014 року позивач звернувся до ПАТ Банк «ТРАСТ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву, у якій у п.2.1 вказано Договір №R201.0048464 від 10.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 23 601 грн., строком на 36 місяців, тобто строк дії договору - 10.12.2017р. Спірні відносини, що склалися між сторонами, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист цивільних прав та інтересів передбачений Главою 3 ЦК України. Так, відповідно до ст. 18 зазначеного Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 вказаного Порядку). Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Як встановлено судом, згідно додатку №2 до Договору №R201.0048464 від 10.12.2014 року, позивачем підписано Розпис сукупної вартості кредиту, який містить розпис сукупної вартості кредиту, та визначає, дату кожного щомісячного платежу, яка включає в себе платежі на погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредитної лінії, і становить 1 338,58 грн. щомісячно, та останній платіж 08.12.2017р. - 1 333 грн.66 коп., а загальна сума платежів складає - 48 183грн.96 коп. за весь період. Як вбачається з наданих суду позивачем квитанцій, позивачем частково погашався даний кредит, а саме: квитанція від 06.01.15 на суму 1340 грн.,квитанція від 10.02.15 на суму 1340 грн., квитанція від 13.03.15 на суму 1340 грн., квитанція від 10.04.15 на суму 1340 грн., квитанція від 21.05.15 на суму 1372 грн., квитанція від 16.06.15 на суму 1340 грн., квитанція від 15.07.15 на суму 1 355 грн., квитанція від 12.08.15 на суму 1340 грн., квитанція від 15.09.15 на суму 1340 грн., квитанція від 12.10.15 на суму 1340 грн., квитанція від 12.11.15 на суму 1000 грн., квитанція від 20.11.15 на суму 339 грн., квитанція від 11.12.15 на суму 1340 грн.; квитанція від 11.01.16 на суму 1340 грн., квитанція від 12.02.16 на суму 1340 грн., квитанція від 12.03.16 на суму 1340 грн.,квитанція від 13.04.16 на суму 1 335 грн., квитанція від 16.05.16 на суму 1359 грн., квитанція від 14.06.16 на суму 1340 грн., квитанція від 14.06.16 на суму 3 грн., квитанція від 12.07.16 на суму 1340 грн., квитанція від 15.08.16 на суму 1344 грн.,квитанція від 12.09.16 на суму 1340 грн., квитанція від 20.10.16 на суму 1360 грн.,квитанція від 11.11.16 на суму 1350 грн., квитанція від 12.12.16 на суму 1340 грн., Всього, відповідно до вказаних квитанцій було сплачено 29 438 грн. разом з переплатами за кожний розрахунковий період. Розрахунок заборгованості (а.с.88 ) за кредитом, який ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» було представлено приватному нотаріусу Мажуга В.Ю. при зверненні з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису не містить щомісячного розрахунку боргу, не враховує суми виплат здійснених боржником у період січня 2015 р. по грудень 2016р, та не враховує розпис сукупної вартості кредиту, який містить розпис сукупної вартості кредиту, та визначає, дату кожного щомісячного платежу на погашення, у зв`язку з чим включає суми, по яким перевищено загальний строк позовної давності. Крім того, документи надані товариством приватному нотаріусу не містять вимогу товариства до боржника щодо повернення кредитної заборгованості за кредитним договором №R201.0048464 від 10.12.2014 року. Оскільки умовами заявки на отримання кредиту, додатком №2 до Договору №R201.0048464 від 10.12.2014 року,(Розпис сукупної вартості кредиту) передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, звертаючи стягнення боргу за період з 04.06.2019р. по 30.01.2020р, нотаріусом не враховано обов`язок боржника повернути весь борг частинами до 08.12.2017 р., що свідчить, що нотаріусом вчинено виконавчий напис за період, що перевищує загальний строк позовної давності за черговими платежами, та нотаріус не звернув уваги і не пересвідчився на те, що з для виникнення права вимоги товариства стосовно зобов`язань з погашення пені та штрафів минуло більше одного року спеціальної позовної давності (ст. 258 ЦК України), а розрахунок боргу, підготовлений працівниками товариства щодо наявності грошового зобов`язання позичальника по пені є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача без зазначення їх детального розпису з врахуванням черговості платежів згідно додатку №2 до вищевказаного кредитного договору. Дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, в зв`язку з чим, заборгованість не має ознак безспірності. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У зв`язку з наведеним, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а встановлює наявність або відсутність у боржника на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису безспірної заборгованості перед стягувачем, чи не було невирішених по суті спорів щодо стягнення заборгованості. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено всупереч принципу безспірності заборгованості позивача перед кредитором і відсутності даних про те, що боржник був належним чином повідомлений про наявну заборгованість, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Також із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved