Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

23.07.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем було розірвано шлюб на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.07.2012. У шлюбі у них народилось двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем, відповідач з 2012 року не бере участі у вихованні та утриманні дітей, добровільної матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, оскільки продав будинок в рахунок сплати аліментів, гроші на утримання дітей дає. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20.11.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова 18.07.2012 (а.с.3-4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.6, 7) На даний час, неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, яка приймає безпосередню участь в їх утриманні та вихованні (а.с. 22). Позивач не працює, перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітна з 17.01.2020, її дохід за період з 01.04.2020 по 30.09.2020 складає 0 грн (а.с. 20,21) Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 вищевказаної Конвенції закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 д 18 років: з 1 липня 2020 року складає 2318 грн. Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дітей, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, те, що відповідач є особою працездатного віку, відсутність інших утриманців та доказів на підтвердження своїх заперечень, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн на кожну дитину, починаючи з 23.07.2020 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved