Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 09 лютого 1998 року Новопсковською РДА на ім'я [PERSON] на підставі рішення Новопсковської районної державної адміністрації № 622 від 09.12.1996, зареєстрованого 20.06.2008 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 510. В обгрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] померла його прабабка [PERSON], після смерті якої залишилась земельна частка (пай), розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя [PERSON] заповіту не складала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була її онука [PERSON] [PERSON] фактично вступила в управління та володіння садковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки у її фактичному володінні залишилися всі особисті речі, одяг та меблі, які належали спадкодавцю, отже вона вважається такою, що прийняла спадщину, крім того на момент смерті [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] За життя [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] як діти та чоловік спадкодавця. У вересні 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу з питання оформлення спадщини, але постановою від 24.09.2016 за № 1568/02-14 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), на території Танюшівської сільської ради, що залишилась після [PERSON], померлої [INFO], на підставі того, що позивачем не були подані документи, які б підтверджували належність померлій права на земельну частку (пай). Брат позивача [PERSON] та батько [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Матір позивача [PERSON] також померла, а тому позивач звертається до суду з питанням про визнання права власності на дане майно за ним. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі, підтверджують обставини, викладені в позові. Представники третіх осіб: Танюшівської сільської ради Новопсковського району, Новопсковської РДА та відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області кожен окремо надали заяви про розгляд справи без їх представника, з позовом згодні, заперечень не мають, рішення просять ухвалити на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянутисправу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши надані стороною позивача доводи та докази, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, заслухавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 04.02.1997. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах з землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське» Новопсковського району. За життя спадкодавцем заповіту не складено. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого повторно 16.02.1988 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] народилася «[PERSON]» (російською мовою), де в графі «батько» зазначений «[PERSON]» (російською мовою). Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00015789884 від 11.09.2015, померла [INFO] [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 19.07.2004 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON]. Відповідно до довідки виконкому Танюшівської сільської ради Новопсковського району № 454 від 04.09.2015, на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року спільно зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживали: онука [PERSON], чоловік онуки: [PERSON], правнуки: [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 525 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963), яка була чинна на час смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини . Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки № 454 від 04.09.2015, виданої виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області на час відкриття спадщини спільно зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживала її онука [PERSON] зі своєю сім'єю. Відповідно до інформації Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області № 83а від 02.03.2017, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS], з 1990 року по 1997 рік була - [PERSON]; з 1997 року по 2012 рік головою домогосподарства за зазначеною адресою була [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] разом з нею проживала онука [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживала в с. Танюшівка по день смерті разом з онукою [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відомості щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні. Враховуючи положення ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але не встигла оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 03.09.2012 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах з землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Танюшівське» Новопсковського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 09.02.1998 Новопсковською РДА на ім'я [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не складено. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [NUMBER], виданого 09.06.1990 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, 09.06.1990 уклали шлюб «[PERSON]» (російською мовою) та «[PERSON]» (російською мовою), після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 20.07.1995 Танюшівською сільською радою, [INFO] народився [PERSON], де в графі «матір» вказана «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 23.01.1991 Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, [INFO] народився «[PERSON]» (російською мовою), де в графі «матір» зазначена «[PERSON]» (російською мовою). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як діти та чоловік спадкодавця. Батько спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO]. На час відкриття спадщини позивач та відповідачі проживали разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 520 від 14.09.2015, виданою виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. За життя [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, [NUMBER], виданим 03.09.2012 виконавчим комітетом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] від 12.12.2013, останні відмовились від отримання належної їм за законом частки спадкового майна після смерті дружини та матері [PERSON] відповідно, померлої [INFO], на користь позивача [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] 11.02.2013 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявською І.В. заведена спадкова справа № 20/2013. В матеріалах спадкової справи містяться заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] 18.07.2013 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1740 га., що розташована на території Танюшівської сільської ради. 18.07.2013 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка складається з права на земельну частку (пай), площею 3,87 умовних кадастрових гектарів. Постановою приватного нотаріуса Новопсковського нотаріального округу від 24.09.2016 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району після смерті [PERSON] на підставі того, що позивачем не були подані документи, які б підтверджували належність померлій права на земельну частку (пай). За життя спадкодавець, померла [PERSON] не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданого 09 лютого 1998 року Новопсковською РДА на ім'я [PERSON] на підставі рішення Новопсковської районної державної адміністрації № 622 від 09.12.1996, зареєстрованого 20.06.2008 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 510, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 8,25 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Танюшівське» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області (а.с. 13). Згідно інформації № 29-28-0,4-810/15-16 від 11.10.2016 відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське» запис про реєстрацію сертифікатів на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на ім'я [PERSON] здійснено 20.06.2008 за № 510. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виписано Новопсковською РДА на підставі розпорядження від 09.12.1996 № 622. У зв'язку зі смертю [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримано, про що свідчить відсутність особистого підпису власника. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Танюшівське» складає 8,25 га, а вартість станом на 2016 рік з урахуванням коефіцієнтів 1,756 та 4,796 становить 138139,28 грн. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 цього Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі -КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже [PERSON], яка померла [INFO] року, набула право на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське», розмір якої в умовних кадастрових гектарах по КСП «Танюшівське» складає 8,25 га., але за життя не одержала сертифіката на право власності на зазначену земельну частку (пай). Як зазначено вище, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], а тому до неї переходить право на земельну частку (пай) по КСП «Танюшівське», розмір якої в умовних кадастрових гектарах по КСП «Танюшівське» складає 8,25 га. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За такого, вирішуючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Пунктом 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Основним гарантом прав громадян України є Конституція України, в якій зазначено, а саме п.п. 1, 4, ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 р.), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включноє Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права на земельну частку (пай) за позивачем. Враховуючи інтереси позивача, вищенаведені обставини, відсутність спору, а також те, що іншого шляху для захисту права позивача не має, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved