Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, адреса: вул. Богдана Хмельницького, 7, с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область (далі - відповідач) про встановлення факту перебування особи на утриманні та визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Позивач свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3204 га, яка розташована в адміністративних межах Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та на яку померла не оформила право власності у зв`язку з тим що вказана земельна ділянка була передана вже після смерті останньої. [PERSON] заповіту не складала, власних дітей не мала. Позивач являється племінником померлій [PERSON] , крім цього він перебував на утриманні померлої. Після смерті тітки позивач прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Бажаючи реалізувати свої спадкові права, позивач звернувся до Чорнобаївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на завершення приватизації зазначеної земельної ділянки, проте отримав відмову у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Крім цього, позивач зазначає, що на підтвердження того, що він являється спадкоємцем після смерті [PERSON] необхідно встановити факт перебування останнього на утриманні померлої. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою, у якій просить встановити факт перебування останнього на утриманні [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1993 року по 1997 рік та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,32 га, що розташована в адміністративних межах Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що на підставі рішення сесії Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 14 від 21 березня 2001 року була передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 19 - 20). 19 квітня 2021 року позивач направив до Чорнобаївського районного суду Черкаської області уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить встановити факт перебування останнього на утриманні [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1993 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,32 га, що розташована в адміністративних межах Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що на підставі рішення сесії Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 14 від 21 березня 2001 року була передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 31 - 40). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 47 - 48). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 16 березня 2021 року направив до Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання, відповідно до якого, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 24). У судове засідання представник відповідача Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області не з`явився, 27 травня 2021 року направив до Чорнобаївського районного суду Черкаської області відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просить проводити за відсутності представника відповідача. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , який суду пояснив, що являвся сусідом померлій [PERSON] . Також, зазначив, що позивач [PERSON] , у період з 1993 року і по день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , перебував на її повному утриманні, оскільки мав непрацездатний стан у наслідок того, що після розпаду місцевого колгоспу позбувся роботи, хворів хронічним алкоголізмом. [PERSON] опікувалась та турбувалась про матеріальне становище позивача та його здоров`я, давала кошти на придбання ліків. Крім цього, [PERSON] неодноразово зазначала, що має намір залишити все своє майно саме позивачу, проте за життя заповіту на користь племінника скласти не встигла. У судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що дійсно знала померлу [PERSON] , з якою вони були сусідами. Із 1993 року і по день смерті [PERSON] позивач [PERSON] перебував на її повному утриманні, оскільки хворів хронічним алкоголізмом, не мав роботи після розпаду колгоспу. Вона неодноразово була свідком того, як померла [PERSON] надавала допомогу позивачу, купляла йому ліки. Крім цього, зазначила, що померла [PERSON] мала намір скласти заповіт на користь [PERSON] , проте за життя не встигла цього зробити. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши покази свідків, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 січня 2001 року (а.с. 4). За життя [PERSON] заповіту не склала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,32 га, що розташована в адміністративних межах Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що на підставі рішення сесії Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 14 від 21 березня 2001 року була передана у приватну власність [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 02 квітня 2021 року (вих. № 110 01/16), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 29). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Отже часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, а саме [INFO] . Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР д о числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 506 від 06 листопада 2020 року [PERSON] перебував у непрацездатному стані на утриманні його померлої тітки [PERSON] з 1993 року по 1997 рік (а.с. 6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Першотравневої сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 505 від 06 листопада 2020 року [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вступив у володіння та управління спадковим майном шляхом заволодіння речами та предметами домашнього вжитку (а.с. 5). Згідно листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 50/02-16 від 17 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та роз`яснено право на звернення до суду, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 16). Крім цього, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що померла [PERSON] являється рідною тіткою позивачу, на підтвердження чого надав копію рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 травня 2020 року (а.с. 9 - 10). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (справа № 761/29966/16-ц). Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу у фактичне володіння і управління спадковим майном, проте позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, оскільки її приватизація не завершена. Крім цього, позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки необхідно встановити факт перебування на утриманні у померлої [PERSON] . Відповідно до характеристики виконавчого комітету Іркліївської сільської ради № 82 від 25 травня 2021 року [PERSON] перебував на утриманні у [PERSON] з 1993 року по день її смерті, тобто по [INFO] . Причиною цьому було те, що [PERSON] являвся інвалідом ІІІ групи та перебував у непрацездатному стані, вів антисоціальний спосіб життя, після розпаду місцевого колгоспу не мав змоги працевлаштуватись, що призвело до хронічного алкоголізму. Померла [PERSON] дбала про його матеріальне становище та здоров`я, давала кошти на придбання ліків та опікувалась ним. Вказана допомога була для [PERSON] постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.8 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. У свою чергу, у відповідності до практики Верховного суду України (ухвала від 20 лютого 2008 по справі 6-17585кс04) до непрацездатних осіб відносяться громадяни, які в силу свого віку не можуть себе забезпечувати, незалежно від того, чи отримують вони пенсію чи ні, - жінки 55 років та чоловіки 60 років; за станом здоров`я - інваліди 1, 2 , 3 групи. Аналіз судової практики свідчить, що непрацездатні особи можуть бути зараховані до зазначеної категорії спадкоємців лише за наявності таких умов: а) непрацездатна особа має перебувати на утриманні померлого не менше одного року безпосередньо перед його смертю; б) допомога, яку надавав померлий цій непрацездатній особі, має бути основним джерелом її існування; в) допомога має надаватися систематично. Отже, беручи до уваги вищевикладене, враховуючи пояснення свідків, характеристику виконавчого комітету Іркліївської сільської ради, відповідно до яких позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, перебував на утриманні більше одного року, допомога, яку надавала йому [PERSON] була основним джерелом доходу та надавалася систематично, суд вважає доведеним факт перебування позивача [PERSON] на утриманні [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1993 року і до дня смерті останньої. Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, оцінивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення свідків, а також те, що [PERSON] не могла зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити встановивши факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 1993 року і по день її смерті, тобто [INFO] та визнати за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,32 га. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved