Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальними площами 4,5887 га та 1,6533 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області та житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, за адресою : [ADDRESS]. За життя [PERSON] був складений заповіт, посвідчений Бригадирівською сільською радою 19 квітня 2013 року, яким житловий будинок був заповіданий їй. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, однак оформити право на спадщину на будинок не має можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житловою 27,8 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1-І тамбур площею 1, 2 кв.м., 1-ІІ коридор площею 3,2 кв.м., 1-ІІІ веранда площею 6,8 кв.м., 1-1 житлова кімната площею 9,7 кв.м., 1-2 кухня площею 7,9 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 5,9 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 12,2 кв.м., 1-5 топочна площею 2,9 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами : «а» веранда, «а1» тамбур, «Б» літня кухня, «В» сарай, «Г» погріб, «Д» навіс, «Е» літній душ, «Ж» вбиральня, №1 паркан, №2 хвіртка, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.8) Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки загальними площами 4,5887 га та 1,6533 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області та житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до заповіту, посвідченого Бригадирівською сільською радою 19 квітня 2013 року, [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Бабенкове Ізюмського району Харківської області заповіла [PERSON].(а.с.14) Спадкоємець [PERSON] своєчасно звернувлася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Однак нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на будинок в зв'язку з відсутністю у спадкоємця [PERSON] правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз»яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як вбачається з матеріалів справи, будинок [ADDRESS] відноситься до типу колгоспний двір, що підтверджується довідкою Бригадирівської сільської ради Харківської області № 763 від 30.09.2015 року (а.с. 13) За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно витягу з погосподарської книги № 5 на 2011-2015 роки с. Бабенкове Ізюмського району за № 0235-1 об»єкта погосподарського обліку значиться господарство [PERSON], 1925 року народження - голови господарства. Отже, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] вона є власником будинку за адресою : [ADDRESS]. Виникнення права власності у спадкодавця регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. На підставі з»ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, не є перешкодою для визнання права власності на дане майно за позивачем, яка у встановленому порядку прийняла спадщину. Виходячи з вищевикладеного позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved