Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

09 січня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: скасувати наказ №747-зв від 17.12.2014 року щодо звільнення позивача з посади провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» 18.12.2014 року згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України; поновити позивача на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала у відповідача на посаді провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії», починаючи з 17.05.2013 року по 18.12.2014 року та була звільнена на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Позивач вважає дане звільнення незаконним, безпідставним та з порушенням порядку, встановленого законодавством, а саме: профспілкова організація не давала згоду на звільнення позивача. Крім того, в наказі не було зазначено сутність порушення, допущеного працівником, яке послужило причиною звільнення. Відсутнє посилання на належні та допустимі докази, що підтверджують винні дії позивача, який виконує роботу, пов'язану з безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей, а тому звільнення є незаконним через відсутність будь-якої матеріальної шкоди для відповідача та неврахування останнім усіх обставин справи. Позивач зазначає, що за весь час роботи вона не спричинила позивачу матеріальної шкоди, вона не вчинила дій, які б давали підстави для втрати довір'я до неї, як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності. Так як звільнення позивача є незаконним, вона просить суд поновити її на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачка та її представники заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, так як позивач не вчинила будь-яких дій, які б призвели до втрати довір'я до неї. Додатково позивач та її представники пояснили, що Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України №502 передбачено ідентифікацію особи працівником Банку, а не касиром, оскільки до позивача зверталась [PERSON], яка за службовим становищем є вищою, ніж касир, позивач не мала підстав не довіряти стосовно ідентифікації осіб, так як за словами [PERSON] зазначені особи були присутні в кімнаті для VІР-клієнтів. Крім того, згідно із зазначеною Інструкцією Банк не здійснює ідентифікацію особи, якщо ця особа вже має рахунки в цьому Банку, а під час валютно-обмінних операцій [PERSON] бачила, що зазначені особи мають рахунки в «Сбербанку Росії». Позивач не порушувала вимог Інструкції, а тому підстави для її звільнення відсутні. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог на тій підставі, що у Банку відсутня первинна профспілкова організація, позивач не є членом профспілки, а тому така згода, згідно з чинним законодавством не потрібна. Наявність винних дій позивача, які стали причиною її звільнення зазначені у Звіті про проведення службового розслідування від 17.12.2014 року та пояснювальними записками позивача. Склад п.2 ст.41 КЗпП України не передбачає завдання матеріальної шкоди, як обов'язкової ознаки наявність якої зумовлює подальше звільнення. А тому звільнення позивача є законним, а позовні вимоги не можуть бути задоволені. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, її представників, представників відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийнята з 17 травня 2013 року на посаду провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» на підставі наказу №391-п від 16.05.2013 року. На підставі наказу №747-зв від 17.12.2014 року «Про звільнення», у зв'язку з виявленням (встановленням) Банком факту порушень ВНД АТ «Сбербанк Росії», зазначених у звіті про проведення службового розслідування, яке проводилось на підставі Розпорядження №551 від 17.11.2004 (зі змінами та доповненнями), в тому числі й за порушення п.п.3.1.1, 3.1.8, та 3.2.10 Посадової інструкції провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» від 17.05.2013 при виконанні посадових обов'язків провідним фахівцем з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касиром Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» [PERSON], звільнено [PERSON] провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії», 18.12.2014 згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку з вчиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї, як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності. Як зазначено в наказі, підставою для його підписання стала копія звіту про проведення службового розслідування від 17.12.2014, копії пояснювальних записок [PERSON] від 06.11.2014, копія посадової інструкції провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» від 17.05.2013 року, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.07.2013 року. Як вбачається з копії акту від 18.12.2014 року, [PERSON] відмовилась від підпису про ознайомлення із наказом, хоча його прочитала та отримала завірену копію наказу. Позивач зазначала в позовній заяві, що вона була звільнена без згоди профспілкової організації. Щодо даної обставини необхідно зазначити наступне. Стаття 43-1 КЗпП України передбачає, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, зокрема у випадку, звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Відсутність в ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» первинної профспілкової організації підтверджується довідкою ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» №787/4/04-1 від 29.01.2015 року. Позивачка в судовому засіданні не надала доказів, що вона, працюючи у відповідача була членом первинної профспілкової організації та сплачували відповідні внески. А тому суд приходить до висновку, що так як на підприємстві не було профспілкової організації, для звільнення позивача не потрібна згода профспілкової організації. Пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП України визначає, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Пункт 28 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснює, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. 17.05.2013 року [PERSON] підписала договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за яким [PERSON] прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереженості ввірених їй АТ «Сбербанк Росії» валютних цінностей, а також тих, які будуть передаватись їй під звіт протягом всього строку дії даного Договору. Як зазначається в наказі «Про звільнення», [PERSON] порушила п.п.3.1.1, 3.1.8, та 3.2.10 Посадової інструкції провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення №18 АТ «Сбербанк Росії» від 17.05.2013. В матеріалах особової справи [PERSON] та матеріалах цивільної справи міститься дві посадові інструкції. Як пояснили представники відповідача, змінювались Стандарти, тому була розроблена і підписана друга посадова інструкція. Пункт 3.1.1 Посадової інструкції передбачає, що співробітник підрозділу в межах своєї компетенції зобов'язаний знати та якісно і своєчасно виконувати/дотримуватися: вимог діючого законодавства України, в тому числі, вимоги захисту відомостей, які складають банківську/комерційну таємницю, нормативно-правові акти НБУ; вимоги програм та правил внутрішньобанківської системи Банку по протидії та попередженню легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом чи фінансування тероризму (п.3.1.8 Інструкції); п.3.2.10 - виконувати прийом і передачу грошових коштів та інших цінностей від першої особи, відповідальної за відкриття/закриття сховища цінностей під розписку в Книзі обліку прийнятої та виданої готівки (цінностей). Зазначені пункти Посадової інструкції в обох варіантах ідентичні. Також Посадовою інструкцією передбачено, що співробітник підрозділу несе особисту відповідальність згідно діючого законодавства України та внутрішніх нормативних документів за неякісне, несвоєчасне та неефективне виконання своїх посадових обов'язків, які передбачені цією інструкцією - в межах визначених діючим законодавством України про працю. Звітом про проведення службового розслідування, який 17.12.2014 року затверджений Головою правління Банку та заступником голови правління, встановлено, що комісією було встановлено факти грубого порушення порядку проведення касових операцій співробітниками Київського відділення №18. Зокрема встановлено, що провідний фахівець по обслуговуванню масових роздрібних клієнтів - касир відділення [PERSON] 22.10.2014 року відображала в АБС-52 готівкові валютно-обмінні операції без фактичної присутності клієнтів, надання ними ідентифікаційних документів, без фактичного руху готівкових коштів, тим самим [PERSON] порушила Інструкцію про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України №502 від 12.12.2002 року; 22.10.2014 року відобразила в АБС Б2 декілька операцій «видача з поточного рахунку співробітника відділення ([PERSON]) через касу грошових коштів в гривнах» без фактичної присутності клієнта біля робочого місця касира і без фактичної видачі коштів. На думку комісії, таким чином була компенсована недостача гривневих коштів у [PERSON] після відображення в АБС Б2 фактично не проведених готівкових валютно-обмінних операцій. Тим самим [PERSON] порушила Посадову інструкцію провідного спеціаліста по обслуговуванню масових роздрібних клієнтів-касира (п.3.1.2, 3.1.8, 3.1.1, 3.2.10), Інструкцію по організації касової роботи (п.3.2.2.6.7, 3.2.3.5.1, 3.2.3.5.2); 22.10.2014 року відобразила в АБС Б2 операції «видача з поточного рахунку клієнта ([PERSON].) грошових коштів в одній валюті з одночасним зарахуванням на рахунок клієнта коштів в іншій валюті без фактичної присутності клієнта біля касира в момент відображення транзакції в АБС Б2 і без підписання клієнтом касових документів в момент відображення операції. Тим самим [PERSON] порушила Посадову інструкцію провідного спеціаліста по обслуговуванню масових роздрібних клієнтів-касира (п.3.1.2, 3.1.8, 3.1.1, 3.2.10), Інструкцію по організації касової роботи (п.3.2.2.6.7, 3.2.3.5.1, 3.2.3.5.2). Також комісією було встановлено та зазначено в звіті, що вищевказані порушення при проведенні у відділенні касових операцій можливі за сприяння головного спеціаліста по обслуговуванню заможніх роздрібних клієнтів відділення [PERSON] і порушення трудових обов'язків [PERSON] не дає можливості в подальшому довірити їм роботу з коштами та в зв'язку з порушенням вимог по виконанню безпосередніх своїх посадових обов'язків, а також недотримання вимог внутрішніх нормативних документів, застосувати до винних співробітників міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Крім того в звіті зазначено, що в ході розслідування по рахункам клієнтів, по яких співробітниками відділення здійснювались касові операції без присутності Клієнта в момент їх відображення в АБС Б2 біля касових працівників і без фактичного руху готівки, отримані письмові заяви клієнтів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відсутність претензій до Банку. Як вбачається, [PERSON] ознайомилась із Звітом, що підтверджується підписом. В пояснювальній записці від 06.11.2014 року [PERSON] зазначає, що в період з 03.10.2014 року по 05.11.2014 року (не кожен день) проводила валютно-обмінні операції не завжди в присутності клієнтів. Операції проводила на прохання [PERSON] Були здійснені проводки по сплаті комісії за відкриття пакету та внесення коштів на рахунок оплати комісії без фізичної присутності клієнта. Кошти вносила [PERSON] Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], під час написання пояснювальної записки, на неї вчиняли психологічний тиск. Із заяв [PERSON] вбачається, що він протягом жовтня-листопада 2014 року просив [PERSON] знімати-вносити кошти на його рахунок в зв'язку з тим, що у відділенні банку великі черги, при цьому він знаходився в кімнаті для клієнтів. Претензій до Банку не має. Інші пояснювальні записки суду надані не були. Крім того, в судовому засіданні позивачка пояснила, що у їх відділенні проводили операції без присутності клієнтів по вказівці [PERSON], що і зазначено в Звіті, так само і здійснювали валютно-обмінні операції тільки в ті години, коли по внутрішніх розпорядженнях можливо було проводити, оскільки в той час, коли приходили клієнти вже не можна було проводити операції купівлі-продажу валюти. Представники відповідача пояснили, що якраз з метою того, щоб у відділеннях не було зловживань, відкрито «Лінію довіри», про яку знала позивач та могла нею скористатись, щоб припинити порушення інструкції. Проте позивач пояснила, що вона не могла цим скористатись, так як [PERSON] мала вплив і могли її звільнити з роботи. Інструкцією по організації касової роботи в АТ «Сбербанк Росії» передбачено, що після перерахунку готівки, касовий працівник відділення Банку формує та підписує касовий документ, перший екземпляр дає на підпис клієнту, після чого завіряє його іменним штампом, а квитанцію (другий примірник) крім свого підпису скріплює печаткою «Каса №» та видає клієнту (п.3.2.2.6.7); при проведенні видаткової операції одноособово (в одну руку) касовий працівник, зокрема проводить ідентифікацію клієнта по паспорту або по іншому документу, який посвідчує особистість (п. 3.2.3.5.1); у випадках передачі в касу видаткового касового документу сформованого іншим працівником відділення Банку у видатковому касовому документі перевіряє правильність його заповнення та наявність реквізитів (п. 3.2.3.5.2). У Звіті Банк посилається саме на зазначені пункти, як на порушені [PERSON] під час роботи у відповідача. Як вбачається Звіт про проведення службового розслідування містить особисті думки членів комісії, але не містить доказів того, що дійсно в касі була недостача коштів. Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що претензій до [PERSON] щодо оформлення банківських документів за 22.10.2014 року, які зберігаються в банківській установі не мають. Проте, як вони пояснили, не зрозуміло хто підписував їх, але висновку експерта на підтвердження того, що не ті особи, які зазначені в документах підписували їх, суду не надали. Також в судовому засіданні було встановлено, що у [PERSON] не було встановлено недостачі коштів. В судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] порушила п.3.1.8 та 3.2.10 Посадової інструкції, так як доказів, що нею було порушено вимоги програм та правил внутрішньобанківської системи Банку по протидії та попередженню легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом чи фінансування тероризму (п.3.1.8 Інструкції); не виконувала прийом і передачу грошових коштів та інших цінностей від першої особи, відповідальної за відкриття/закриття сховища цінностей під розписку в Книзі обліку прийнятої та виданої готівки (цінностей) (п.3.2.10 Інструкції) суду не надано. Отже, з урахуванням конкретних обставин видачі коштів та здійснення валютно-обмінних операцій 22.10.2014 року, роботи [PERSON], як до так і після зазначених подій, відсутності будь-яких негативних наслідків для банківської установи, суд вважає, що саме по собі здійснення операцій при вказаних у Звіті обставинах не дає підстави для втрати довір'я до неї з боку власника і не може бути підставою для звільнення позивача з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Крім того, представники позивача посилались на ту обставину, що службове розслідування проведено незаконно, проте наказ про проведення службового розслідування та відповідно звіт вони не оскаржували. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ч.1 ст.235 КЗпП України). При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ч.3 ст.235 КЗпП України). Враховуючи встановлене в судовому засіданні суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування наказу та поновлення позивача на роботі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2014 року по 27 березня 2015 року, що становить 18 706,12 грн. (грудень 2014 року - 9 днів, січень 2015 року - 20 днів, лютий 2015 року - 20 днів, березень 2015 року - 19 днів, а всього 68 днів х 275,09 грн.). На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved