Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

09.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, якими, просить суд визнати за нею як за спадкоємницею за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25.02.2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лагно Сергія, № 1, в м. Ізмаїлі Одеської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що право власності на майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Також зазначила, що ? вказаного будинку належить позивачу за договором купівлі-продажу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27.06.1994 року [PERSON] та [PERSON] купили житловий будинок по вул. Губіна, №1 в м. Ізмаїлі Одеської області. (а.с. 13). Земельна ділянка була передана в безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва згідно рішення №342 від 18.08.1988р. Як вбачається із рішення №620 від 01.06.2000р. вул. Ю.Губіна була перейменована у вул.С.Лагно. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 28.03.2000 року Ізмаїльським МБТІ, по вул. Лагно, № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області є житловий будинок власниками якого зареєстровані [PERSON], [PERSON] (за кожним - 1/2 частина) (а.с. 8-11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 409748 від 26.02.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 25.02.2015 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лагно Сергія, № 1 в м. Ізмаїлі Одеської області. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41360139 від 01.09.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с. 16). Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ІІІ-ЯР № 062792 від 18.07.1964 року (а.с. 14); син [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено прибудинковою книгою (а.с. 20). Іншій спадкоємець [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, не проживав та не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, заяву про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса не подав. 01.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджено відповідно заявою (а.с. 17). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 02-14/640 від 23.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 1 по вул. Лагно Сергія в м. Ізмаїлі, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Однак право на будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с. 18). Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до інформаційної довідки ФОП інженера з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] за № 119 від 04.11.2015 року власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованому в м. Ізмаїлі по вул. Лагно Сергія, № 1 є [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1994р. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1984 році та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року, № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 не належить до самочинного будівництва. Згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 р. обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають (а.с. 33). Згідно листа комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1986 від 15.12.2015р. житловий будинок, що розташований за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Лагно Сергія, № 1, належить [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1994р.(по 1/2 частині). Як вбачається із технічної документації, виданої 03.11.2015 року КП «Ізмаїльське МБТІ», по вул. Лагно Сергія, № 35 в м. Ізмаїлі Одеської області є житловий будинок, який був побудований в період часу з 1984 року по 1990 рік (а.с. 29-32). Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1984 році є завершеним будівництвом та відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 р. «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1-11 категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкції та інженерних мереж» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013р. за № 612/23144 не підлягає прийняттю в експлуатацію та не належить до самочинного будівництва. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved