Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

11.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.10.2011 у Новоміській сільській раді Старосамбірського району Львівської області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя мають дочок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з ним, відвідують заклад дошкільної освіти «Колосок» в смт Нижанковичі Старосамбірського району Львівської області. З квітня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки, оскільки відповідачка покинула сім`ю. Місце її перебування йому не відомо. З цього часу вона життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та приймати участі у їх вихованні. Вона не лише не бере участі у вихованні дітей, а також не здійснює їх матеріальне забезпечення. Жодних перешкод у у спілкуванні з дітьми їй не створювалися. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 03.04.2019 року по даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання(а.с.34). Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2020 року на 10 годину 00 хвилин(а.с.64). 10.03.2020 року розгляд справи відкладено на 18.05.2020 року на 11 годину 30 хвилин. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мукан Б.С. позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснив, що відповідачка надмірно сиділа в інтернеті. До народження дітей вона зловживала алкогольними напоями. Відколи вона поїхала і залишила сім`ю, то жодного разу до них не телефонувала, лише писала своїй мамі на вайбер. Діти за [PERSON] не скучають, лише інколи питають про неї. В консульстві йому сказали, що в Києві відповідачку зустів якийсь чоловік. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була належно повідомлена, в тому числі і через вебсайт судової влади України (а.с.73, 95, 98-100), відзиву на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала. Представник третьої особи - Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування Сич Т.А., проти позову не заперечила та пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини Старосамбірської райдержадміністрації розглядала питання про надання висновку органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та прийшла до висновку про доцільність такого, оскільки вона з квітня 2018 року не займається вихованням своїх малолітніх дітей, ними не цікавиться, не спілкується, не піклується про їхнє здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює позивач. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, його представника - адвоката Мукана Б.С., представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно зі ст.18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. За положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України встановлений обов`язок батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а згідно п.4 ч.1 ст. 164 цього Кодесу, якщо є наркоманами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони, тобто [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-10). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.04.2020 року розірвано (а.с.104-105). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , довідки, виданої виконкомом Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області №264 від 04.03.2019 року, та довідки №І-51 від 06.03.2019 року, виданої Старосамбірським відділенням поліції Самбірського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області відомо, що позивач [PERSON] , [INFO] є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, зареєстрований в [ADDRESS] зі своїми неповнолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] , [INFO] з квітня 2018 року в сім`ї не проживає, дітьми не цікавиться, участі в їхньому вихованні не бере, 04.04.2018 року як турист прибула до Єгипту, зреклася християнства, прийняла іслам, повідомила, що документи на розлучення надішле поштою, конкретну адресу проживання не встановлено (а.с. 12, 15-16). Із характеристики, виданої заступником селищного голови Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . За час проживання в селищі Нижанковичі проявив себе з позитивної сторони. За характером товариський, легко знаходить контакт з односельцями, товаришами, під час спілкування ввічливий, віддає перевагу активному здоровому способу життя, у взаємовідносинах доброзичливий, спрямований на взаємодію. З повагою відноситься до своїх батьків та родичів, хороший батько для своїх дітей, шкідливих звичок не має. При можливості приймає участь у громадському житті селища. Громадського порядку не порушував (а.с.17). Із характеристик, виданих закладом дошкільної освіти "Колосок" смт.Нижанковичі Старосамбірського району Львівської області, відомо, що діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відвідують заклад дошкільної освіти "Колосок" смт.Нижанковичі, виховуються у багатодітній сім`ї, вихованням, в основному, займається батько при допомозі бабусі і дідуся. Батько відвідує батьківські збори, майстер- класи, семінари, забезпечує дітей всім необхідним для життя та відвідування дітьми садіка. Мама дітей з квітня 2018 року у вихованні дітей участі не приймає (а.с.21-23). Довідкою, виданою Комунальним некомерційним підприємством Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» №169 від 18.05.2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , житель смт.Нижанковичі Старосамбірського району Львівської області під динамічним спостереженням в наркологічному та на обліку в психітричному кабінетах КНП СРР «Старосамбірська ЦРЛ» не перебуває (а.с. 102-103). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідачка [PERSON] поїхала з дому 05.04.2018 року в невідомому напрямку, залишила сім`ю, трьох дітей і чоловіка. Дітьми опікується [PERSON] , з вихованням дітей йому допомагають його батьки. Причини, внаслідок якої поїхала відповідачка і залишила сім`ю, ніхто не знає. Вона була доброю мамою. Водила дітей до садочка. Діти на даний час живуть з позивачем та його батьками. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів. Старосамбірська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.45-46). Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено, що відповідачка жодної уваги дітям не приділяє протягом тривалого часу, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. В той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки [PERSON] позбавляло її можливості приймати участь у вихованні та навчанні дітей, сприяти їхньому духовному та фізичному розвитку, цікавитися їхнім життям та здоров`ям, приймати участь у їх становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками. Неявка відповідачки в судове засідання також свідчить про її байдуже ставлення до дітей. Аналіз наведених обставин свідчить, що відповідачка [PERSON] тривалий час не дбає про своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує їх до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, за таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Задовольняючи позов, суд також враховує той факт, що жодних доказів чинення відповідачці перешкод у спілкуванні з дітьми суду не надано, до державних органів, органів внутрішніх справ, судових органів відповідачка за захистом своїх прав як мати не зверталася. Також у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України необхідно з відповідачки на користь позивача стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 гривень, оскільки рішення прийнято в його користь (а.с.32).

Outcome: approved