overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

11.07.2019\~в.о.\~головного лікаря\~Хмельницької обласної\~психіатричної лікарні\~№3\~(далі\~-\~ХОПЛ №3)\~ [PERSON] В.В.\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~госпіталізацію до\~психіатричного закладу\~в примусовому\~порядку [PERSON] ,\~посилаючись на\~те,\~що остання\~була оглянута\~комісією лікарів-психіатрів\~ХОПЛ №3,\~яка підтвердила\~обґрунтованість рішення\~про необхідність\~госпіталізації хворої\~та її\~лікування в\~умовах стаціонару.\~Під час\~обстеження [PERSON] \~не змогла\~надати усвідомленої\~згоди на\~госпіталізацію,\~але оскільки\~страждає на\~тяжкий психічний\~розлад та\~є неспроможною самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, агресивна, хвору необхідно госпіталізувати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримала, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснила, що у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Просить примусово госпіталізувати хвору на 3 місяці. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Представник вважає, що заяву треба задовольнити. Прокурор підтримала подану заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №3 оглянула [PERSON] Т.І. та дійшла до висновку про необхідність її госпіталізації, оскільки встановлено, що остання страждає судинною деменцією, є агресивною, дезорієнтованою в просторі та часі, внаслідок чого не здатна забезпечувати свої життєві потреби на належному рівні потребує інтенсивних лікувальних заходів, оскільки без їх застосування стан її здоров`я може суттєво погіршитись. Наведені обставини підтверджуються висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №3 від 11.07.2019 №393. Відповідно до ст.\~14\~Закону України\~"Про\~психіатричну допомогу" особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~психіатричного закладу\~без її\~усвідомленої згоди\~або без\~згоди її\~законного представника,\~якщо її\~обстеження або\~лікування можливі\~лише в\~стаціонарних умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви в.о. головного лікаря ХОПЛ №3 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.\~14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

11.08.2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 172. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин та те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити оскільки в наданий судом двохмісячний строк примирення між ними не настало і бути не може. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки в наданий судом строк примирення між ними не настало і бути не може. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В наданий сторонам ухвалою Летичівського районного суду від 25.11.2015 року двохмісячного строку для примирення - примирення між подружжям не настало. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, окреме проживання, в наданий судом двохмісячний строк примирення між подружжям не настало, що вказує на неможливість збереження сім'ї подружжя "Репюків", суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

11.09.2013 року між Публічним Акціонерним Товариством "Акцент -Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № АВН0R241280605 про надання кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач кошти отримав. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Станом на 15 липня 2014 року заборгованість відповідача за кредитом становить 5867.81 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства "Акцент-Банк", заборгованість по кредитному договору АВН0R241280605 від 11.09.2013 року на загальну суму 5867.81 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але ним до суду подано заяву в якій він вказує, що позов підтримує повністю і просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій вказує, що він позов визнає повністю і просить справу розглядати в його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнав повністю і не заперечує проти нього, то суд вважає за доцільне не досліджувати докази надані позивачем до позовної заяви і приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

11.09.2013 року представниками Першотравневого РЕМ ПАТ ДТЕК Донецькобленерго був складений акт щодо споживача електроенергії [PERSON], що проживає в [ADDRESS], який скоїв розкрадання електроенергії шляхом самовільного підключення до електричної мережі енергопостачальника , чим порушив "Правила користування електричною енергією для населення" і завдав збиток енергопостачальній організації. На підставі цього акту, споживачу визначено обсяг та вартість спожитої,але неврахованої електричної енергії,внаслідок порушення на загальну суму-1483 гривні 80 копійок. У зв`язку з тим, що відповідач до теперішнього часу не відшкодував збитки, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію та судових витрат. У судове засідання представник позивача не з*явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі,не заперечує проти залчного розгляду справи. Відповідачу за місцем реєстрації надсилалася заказна кореспонденція, однак він відсутній за такою адресою і отже суд вважає, що судове повідомлення вручене йому належним чином. Однак, оскільки Іл*їн Р.С.в судове засідання не з*явився і від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутності, тому справа розглядається заочно. У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, бо дійсно у відношенні [PERSON] складений акт про розкрадання електроенергії шляхом самовільного підключення до електричної мережі енергопостачальника(а.с.6-7), [PERSON]є споживачем електроенергії, а розрахунок збитків не викликає сумнівів у суду(а.с.68). Складання акту та нарахування збитків передбачені "Правилами користування електричною енергією для населення". Таким чином, оскільки відповідач скоїв розкрадання електроенергії, збитки не відшкодував, тому з нього необхідно стягнути заборгованість за спожиту,але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 1483 гривні 80 копійок, а також судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

11.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, долею дитини не цікавляться, вихованням не займаються. В судове засідання позивачка та її представник надали до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] І [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.10.2009 р.) З січня 2013 року дитина проживає зі своєю тіткою, позивачкою по справі, знаходиться на її вихованні та забезпеченні. Відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, долею дитини не цікавляться, умов для належного проживання не створюють. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі ст. 155 ч. 1 і ч. 4, ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, оскільки відповідач долею дитини не цікавиться, не ставив питання щодо повернення дитини в сім'ю. Згідно роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм мораль; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З таких підстав суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

11.09.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8263,87 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 травня 2006 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання останньому кредиту у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 5.5. "Правил користування платіжною карткою" банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 30.06.2014 року у сумі 8263,87 грн., а саме: заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 7999,57 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 369,71 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

11.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з вищезазначеною позовною заявою вказуючи на те, що 22 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №18 Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Протягом останнього часу сімейні стосунки між нею та відповідачем стали погіршуватися, на данний час вони не проживають разом. На її прохання про надання матеріальної допомоги на виховання, розвиток та утримання дитини не реагує. Домовленості щодо надання допомоги у добровільному порядку на утримання доньки, між ними не укладено, тому вона бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні заяву підтримала та наполягає на її задоволенні. Надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення позивача, відповідача , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача і стягнути з нього 243.60 гривень судового збору. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 408, про що видано свідоцтво. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають більше року, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, та місце проживання дітей не має. Просила суд шлюб розірвати, змінити прізвище "Михайлютенко" обране нею під час шлюбу на дошлюбне "Салтан" та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають більше року, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя, та місце проживання дітей відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 11.09.2018 позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона фактично успадкувала після свого чоловіка [PERSON] житловий будинок № 13 по вул. Весняній в м. Бердичеві, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. У вказаному будинку був зареєстрований її онук [PERSON], [INFO]. Проте, за вказаною адресою він не проживає останніх десять років. Оскільки відповідач в добровільному порядку з реєстрації не знімається, вона не може реалізувати свої права, щодо розпорядження, володіння та користування належним їй майном, а тому змушена звернутися до суду. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився. У наданій заяві просив розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнав. \~ \~ \~ \~У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданих позивачкою документів [PERSON] являється єдиним власником будинку, який розташований по вул. Зелена, 13 в м. Бердичеві. Її чоловік, [PERSON], якому належав вказаний будинок на підставі договору-дарування, помер 06.11.2012. Вона фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки на момент її відкриття проживала разом із спадкодавцем. Документів на даний час не оформила(а.с. 11, 12, 13, 14). \~ \~ \~ \~За вказаною адресою зареєстрований онук позивачки, [PERSON], [INFO], який за місцем реєстрації не проживає протягом десяти років, що стверджується актами МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичева(а.с. 15, 16, 17). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач відсутній без поважних причин в спірному житлі понад десять років, домовленністі між ним і власником житла не досягнуто, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved