Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

17 грудня 2020 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона являється рідною донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 275. Шлюб між її батьками: [PERSON] та [PERSON] розірвано 20 листопада 2018 року Марганецьким відділом ДРАЦС, актовий запис № 88. За рішенням Марганецького міського суду з відповідача на користь матері стягувалися аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Після повноліття, відповідач у період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2020 року сплачував на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини свого заробітку, згідно заяви за місцем роботи, а з 01 вересня 2020 року ухиляється від сплати аліментів. Вона навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на контрактній основі, стипендію не отримує, гуртожитком не забезпечена, не працює. На даний час вона знаходиться на повному утриманні своєї матері [PERSON] , яка в силу своїх можливостей надає їй матеріальну допомогу. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання у зв`язку з навчанням, оскільки працює в АТ "МГЗК" та має пенсію, інших утриманців він не має, у зв' язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у зв`язку з навчанням, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до закінчення нею навчання. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 05 січня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні у повному обсязі наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у м. Марганець, Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого 29 вересня 2016 року ( а.с. 4). ЇЇ батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 275 ( а.с. 7). 20 листопада 2018 року шлюб між батьками позивача розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 20 листопада 2018 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 88 (а.с. 8). Повнолітня дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 10 грудня 2020 року ( а.с. 6) та знаходиться на її утриманні. Як зазначає позивач у позові, що з відповідача за рішенням суду стягувалися аліменти на користь матері на її утримання до досягнення нею повноліття. Після повноліття, у період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2020 року, відповідач сплачував на її користь аліменти у добровільному порядку, в розмірі 1/4 частини свого заробітку ( доходу), а з 01 вересня 2020 року ухиляється від сплати аліментів на її утримання. На даний час повнолітня донька сторін - [PERSON] є студенткою третього курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, денної форми навчання. Навчається на контрактній основі, стипендією не забезпечується, що підтверджується довідкою № 236 від 03.12.2020 року ( а.с.3). Через навчання позивач не має змоги працювати, інших доходів також не отримує. Знаходиться на утриманні своєї матері, яка в силу своїх можливостей надає їй матеріальну допомогу, проте мати не в змозі самостійно забезпечити всі її потреби. Наразі відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, добровільно не надає, хоча має можливість таку надавати, оскільки є працездатною особою, інших утриманців не має. Позивач [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги свого батька. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, не надає, проти задоволення позовних вимог не заперечує, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання, на час її навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 17 грудня 2020 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, щомісячно. Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі зазначеного,

Outcome: approved