Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАТ "Укрсиббанк" - про визнання недійсною зміни процентної ставки по кредитному договору у сторону збільшення в односторонньому порядку, зобов`язання вчинити певні дії. Позивачі при зверненні до суду мотивували свої вимоги тим, що 27 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11066310000, за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 140 000 доларів США на строк до 27 жовтня 2006 року зі сплатою 10,3 процентів річних за користування кредитом. Цього ж дня, 27 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки трьохкімнатної квартири загальною площею 91,50 кв.м, що розташована за адресою : [ADDRESS]. Крім того, 27 жовтня 2006 року був укладений договір поруки № 54326, відповідно до якого [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором за договором про надання споживчого кредиту № 11066310000 від 27 жовтня 2006 року. Позивачі зазначають, що пізніше процентна ставка була змінена банком в односторонньому порядку до рівня 12.3 %, коли відбулось фактичне збільшення процентної ставки позивачам не відомо, оскільки будь-якого усного та/або письмового повідомлення позичальник та поручитель не отримував, звернувшись до банку із заявою про видачу довідки про стан заборгованості за кредитним договором, [PERSON] отримала довідку від 24.02.2015 року № 60-4-4/2741, в графі процентна ставка річних була відображена цифра 12,3 %. Позивачі стверджують, що починаючи з дати укладення договору позичальник належним чином, виконував і продовжує виконувати свої обов'язки за договором, жодних додаткових угод або змін до договору стосовно збільшення процентної ставки не підписував, не отримував жодних повідомлень від банку про намірах та фактах змін умов договору щодо змінення процентної ставки по договору у сторону збільшення. В зв'язку із зазначеним позивачі вважаючи свої права порушеними просили суд: - визнати рішення щодо зміни процентної ставки по договору у сторону збільшення неправомірним; - встановити таку процентну ставку по договору, яка діяла до моменту її підвищення, - 10, 3 % процентів річних; - зобов'язати банк провести перерахунок виплачених [PERSON] коштів по неправомірно збільшеній процентній ставці за весь період неправомірного підвищення; - зобов'язати банк згідно проведеного перерахунку списати з тіла кредиту переплачені [PERSON] кошти; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду рівної подвійній сумі завданих збитків, а саме подвійній сумі надмірно переплачених коштів по неправомірно зміненій ставці у сторону збільшення, за весь період неправомірного підвищення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про задоволення позову (а.с. 41). Відповідач ПАТ "Укрсиббанк" в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11066310000, за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 140 000 доларів США на строк до 27 жовтня 2006 року зі сплатою 10,3 процентів річних за користування кредитом (а.с 6-9). Вбачається, що цього ж дня, 27 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки трьохкімнатної квартири загальною площею 91,50 кв.м, що розташована за адресою : [ADDRESS]. Крім того, 27 жовтня 2006 року був укладений договір поруки № 54326, відповідно до якого [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором за договором про надання споживчого кредиту № 11066310000 від 27 жовтня 2006 року (а.с. 10-11). Позивачі при зверненні до суду зазначали, що процентна ставка була змінена банком в односторонньому порядку до рівня 12.3 %, коли відбулось фактичне збільшення процентної ставки позивачам не відомо, оскільки будь-якого усного та/або письмового повідомлення позичальник та поручитель не отримував, звернувшись до банку із заявою про видачу довідки про стан заборгованості за кредитним договором, [PERSON] отримала довідку від 24.02.2015 року № 60-4-4/2741, в графі процентна ставка річних була відображена цифра 12,3 %. Позивачі посилаючись на те, що починаючи з дати укладення договору позичальник належним чином, виконував і продовжує виконувати свої обов'язки за договором, жодних додаткових угод або змін до договору стосовно збільшення процентної ставки позичальник не підписував та не отримував жодних повідомлень від банку про намірах та фактах змін умов договору щодо змінення процентної ставки по договору у сторону збільшення, вважають свої права порушеними в зв'язку з чим просили суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Так відповідно до пункту 1.3.1. Договору, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3 (десять цілих три десятих) процентів річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно умов п.9.2. даного Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2. даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. В п.9.2. Договору зазначено, відповідно до вимог ст. 651 ЦК України, сторони погодили, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов п. 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин: порушення Позичальником кредитної дисципліни; та/або погіршення фінансового стану Позичальника; та/або здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ. Сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. Договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за Договором у наступному порядку, а саме: Банк не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (Повідомлення Банку) за адресою Позичальника, що вказана у розділі 12 цього Договору, або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси. Такий новий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладання відповідної угоди про внесення змін до цього Договору. Про збільшення процентної ставки Банк протягом 7 (семи) календарних днів з дати ії збільшення письмово повідомляє Позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного Повідомлення Банку. В такому Повідомленні Банком зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки. У ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано «Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною». Встановлено, що позичальник не отримував від Банку відповідного рекомендованого листа за 14 (чотирнадцять) днів до дня запланованої Банком зміни процентної ставки, а також не отримував від Банку відповідного рекомендованого листа протягом 7 (семи) днів з дати зміни процентної ставки. У п.9.4. Договору зазначено, що зміни до Договору оформляються шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим Договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладання будь-яких додаткових угод. Таким чином вбачається, що банк неправомірно вчинив односторонню зміну процентної ставки у сторону збільшення не дотримуючись Порядку, вказаного у Договорі та не уклав додаткової угоди з Позичальником щодо збільшення процентної ставки по Договору, а також до відома позичальника взагалі не була доведена дія - факт зміни відсоткової ставки у сторону збільшення згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів. Згідно п.9.2. Договору, у разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту Договору новим розміром процентної ставки, Позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобов'язується надати на зазначену у Договорі адресу Банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. Відповідно позичальник не міг скористатися правом вибору надавати або не надавати Банку письмове повідомлення про свою незгоду із новим розміром процентної ставки, та відповідно, не знавши про необхідність явитися до Банку для підписання додаткової угоди до Договору, не з'явився протягом відведених 14 днів у Банк для підписання відповідної додаткової угоди до Договору. Слід зазначити, що сплата позичальником щомісячних платежів згідно графіку погашення кредитної заборгованості та зарахування їх Банком за новою збільшеною процентною ставкою не свідчить про згоду Позичальника із цими змінами у зв'язку з не підписанням Позичальником відповідної додаткової угоди. Сплата Позичальником платежів згідно графіку погашення кредитної заборгованості свідчить про обізнаність Позичальника щодо умов Договору та добросовісне виконання його умов. У п.2.1 договору поруки від 27 жовтня 2006 року № 54326 зазначено, що Кредитор (Банк) не в праві без згоди Поручителя змінювати умови Кредитного договору з Позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в Кредитний договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами. Встановлено, що банк не надсилав жодного листа Поручителю з інформацією про наміри змінити процентну ставку по кредитному договору у сторону збільшення та не повідомляв про факт такої зміни із зазначенням дати, з якої розпочато застосування нового розміру процентної ставки. Згідно п.7.5. Кредитного Договору за порушення умов надання кредиту згідно Договору Банк несе відповідальність згідно чинного законодавства України. Згідно ч. 2 п. 2. ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно п.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що банк неправомірно вчинив односторонню зміну процентної ставки у сторону збільшення не дотримуючись Порядку, вказаного у Договорі та не уклав додаткової угоди з Позичальником щодо збільшення процентної ставки по Договору, а також до відома позичальника взагалі не була доведена дія - факт зміни відсоткової ставки у сторону збільшення, вбачається що вимоги позивачів про визнання рішення щодо зміни процентної ставки по договору у сторону збільшення неправомірним; встановлення такої процентної ставки по договору, яка діяла до моменту її підвищення, - 10, 3 % процентів річних; зобов'язання банк провести перерахунок виплачених [PERSON] коштів по неправомірно збільшеній процентній ставці за весь період неправомірного підвищення; зобов'язання банк згідно проведеного перерахунку списати з тіла кредиту переплачені [PERSON] кошти, є обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачі про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду рівної подвійній сумі завданих збитків, а саме подвійній сумі надмірно переплачених коштів по неправомірно зміненій ставці у сторону збільшення, за весь період неправомірного підвищення, слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на те, що позивачами під час розгляду справи не було надано до суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння їм моральних страждань, що пов'язані з діями (бездіяльністю) відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial