Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, [PERSON], вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 1986 року, який на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2018 між ними розірвано. Від шлюбу у них народилася шестеро дітей, одна на момент звернення з позовом до суду тільки двоє з них є неповнолітніми: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання та забезпечення всім необхідним для їх нормального розвитку, не приймає участі у їх вихованні. Їй одній важко утримувати та забезпечувати дітей всім необхідним. Відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, інших утриманців не має, а тому має можливість та зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Добровільної згоди щодо утримання дітей ними не досягнуто. На підставі наведеного просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON] - [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить вказану справу розглянути у її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та показав суду, що він згоден сплачувати аліменти на утримання двоє дітей, однак не в змозі сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачкою, оскільки на даний час хворіє. Просить суд винести рішення яким визначити розмір аліментів, які будуть з стягуватись з нього у розмірі меншому ніж заявлено позивачкою. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 1986 року. Згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2018 шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у сторін народилася шестеро дітей, двоє з яких на день подачі позову до суду є неповнолітніми: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. На момент звернення позивачкою з даним позовом до суду спільне проживання між сторонами припинено. Наразі діти є неповнолітніми, перебувають на утриманні матері, яка є позивачкою у справі. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 13 серпня 2018 року, [PERSON] проживає разом з двома дітьми у власному будинку, отримує пенсію, інших доходів не має, її сім'я малозабезпечена. Вказані обставини підтверджуються також й довідкою виконкому Лазещинської сільської ради, Рахівського району №1456 від 14 червня 2018 року. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд погоджується із обраним позивачкою способом захисту права своїх неповнолітніх дітей, шляхом визначення аліментів у частці від доходу відповідача, зважаючи на те, що кошти на утримання дитини присуджуються в спосіб за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, а саме те, що вони є неповнолітніми, не мають доходу, і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, при цьому протилежне відповідачем не доведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання двох дітей, в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов'язок [PERSON], утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України) та з урахуванням положення частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей в користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дітей та є гарантією, визначеною зазначеними вище Законами України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 13.09.2018. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 704,80 грн. судового збору. В силу ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial