Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

12.07.2016 року заявниця звернулась до суду з даною заявою. Посилалась на те, що вона перебуваючи в зареєстрованому шлюбі народила [INFO] року о 10 годині 00 хвилин шляхом кесаревого розтину дитину - хлопчика, вагою 3700,00 гр. на 39 тижні вагітності. Дитина була народжена у акушерському відділенні « Центральної міської лікарні м. Сніжне», що зазначено у лікарському свідоцтві про народження № 221/326 від 24.06.2016 року . яке видано Центральною міською лікарнею м. Сніжне. 12.07.2016 року заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області щодо реєстрації народження дітей, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України визначено, що для забезпечення реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, заклад охорони здоров'я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймалися пологи, видає «Медичне свідоцтво про народження» форми № 103/о. Встановлення факту народження дитини їй необхідно для реалізації її батьківських прав, отримання свідоцтва про народження дитини, вивезення дитини на територію України та для того щоб офіційно зареєструвати дитину на постійне місце проживання . Тому просила встановити факт народження нею дитини чоловічої статі [INFO]. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та пояснила, що вона перебуваючи у родичів свого чоловіка [INFO] року народила у м. Сніжне дитину, хлопчика, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно дублікату медичного свідоцтва про народження № 221/326 від 24.06.2016 року [PERSON] народила [INFO] року о 10 годині 00 хвилин в акушерському відділенні Міської лікарні м. Сніжне дитину - хлопчика, вагою 3700,00 г., дитина народилася шляхом кесаревого розтину доношеною на 39 тижні вагітності, дана вагітність - друга, пологи - другі. Відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області від 12.07.2016 року № 03.2-25/2987 [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження, оскільки дублікат медичного свідоцтва про народження № 221/326 від 24.06.2016 року має бути форми № 103/о та не відповідає вимогам діючого законодавства України. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є родичами заявниці та які не мали наміру оговорювати її пояснили, що [PERSON] народила дитину, хлопчика [INFO] року та не має можливості виїхати з дитиною на територію України, оскільки в неї не має свідоцтва про народження дитини встановленої форми. Суд вважає пояснення свідків правдивими, оскільки вони є незаінтересованими особами по справі та їх пояснення відповідають дійсності Додана до матеріалів справи копія свідоцтва про народження дитини також підтверджує факт того, що [PERSON] народила [INFO] року дитину, хлопчика. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її сина, видане державним органом України. На підставі ст. 257-1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved