Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

28.08.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 23.10.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області у Книзі реєстрації актів про одруження за актовим записом №66. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Далі позивачка зазначила, що з серпня 2016 року сторони мешкають окремо. Діти мешкають разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей, зокрема це виявилось у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання синів, а також у тому, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дітей. Аліменти відповідач не сплачує, стягнень по виконавич документам з відповідача не проводиться, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає. Прохає суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частини від усіх видів його прибутків, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, прохала суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, подав суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, згоден платити аліменти на утримання дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 п.1 ст.212 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2004 року між позивачем - [PERSON] Сергієвною, [INFO] та відповідачем - [PERSON], [INFO] укладено щлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, у Книзі реєстрації актів про одруження за актовим записом №66, про що було видано свідоцтво про одруження (а.с.4), у шлюбі у сторін народились сини: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 168671 видане 05.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 6), [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЖС №117815 видане [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.7). 28.12.2010 року, згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано(а.с.5). Діти проживають разом з матірю (а.с.23), в найманій квартирі (а.с.24), Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дітей та платника аліментів, що відповідач працює в ТОВ "Запоріжгаз" слюсарем з обслуговування газового обладнання, отримує заробітну плату в сумі 3 тисячі гривень в місяць, має в приватній власності житловий будинок (а.с.26), інших аліментних стягнень не має, що слідує з тексту позовної заяви та пояснень сторін у судовому засіданні, а також те, що мати дітей та яка працює, також повинна надавати їм допомогу (а.с.19). Відповідно до ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі про стягнення аліментів відповідно до ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір звільнена від сплати судового збору в розмірі, передбаченому ст.4 ч.2 п.1 підпунктом 2 Закону України Про судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру за ставкою судового збору в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 640 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 640 грн., то судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК країни з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved