Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] \~звернулися до\~суду з\~заявою про\~встановлення факту\~спільного проживання. Свої вимоги обґрунтовують тим, що є подружжям та від шлюбу мали сина [PERSON] , [INFO] . У березні 1999 року ними була приватизована квартира [ADDRESS] . Власниками квартири у рівних частках стали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розпорядженням Уманської міської ради №16-р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків міста Умані» вулицю Ворошилова перейменовано на вулицю Крамаренка. Весною 2015 року їхній син захворів на гіпертонічну хворобу, тривалий час лікувався у нейрохірургічному відділенні третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги. 25.08.2015 року виписаний для продовження лікування у відділення нейрохірургії Уманської ЦРЛ №2. Із 25.08.2015 по 25.09.2015 року та з 20.01.2016 по 12.03.2016 року він проходив лікування у нейрохірургічному відділенні КП «Уманська міська лікарня». У періоди між та після лікування син продовжував відновну терапію під наглядом невролога, проживав разом з ними однією сім`єю та перебував під їхнім доглядом за адресою [ADDRESS] . Нажаль відновна терапія не дала бажаного результату та [INFO] їхній син, [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого зокрема відноситься належна йому частка у квартирі [ADDRESS] . На випадок своєї смерті, він, будь-яких розпоряджень щодо належного йому майна не зробив, а на час смерті був зареєстрований у м. Черкаси. Таким чином, встановлення факту спільного проживання має для них юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав після смерті їхнього сина, [PERSON] , тому за вирішенням даного питання вони звернулися до суду. Просять встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 2015 року по день смерті [PERSON] .. Заявники [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, ними попередньо подано до суду заяву про розгляду справи у їх відсутність, в якій вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити. Представник Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій вказав, що міська рада не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] , [PERSON] .. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [PERSON] , помер [INFO] , місце смерті [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2018 року (а.с. 9). [PERSON] , народився [INFO] Республіка Узбекистан, Ташкент. Батьками останнього є: батько [PERSON] , матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 4.11.1971 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] виданого 30.03.1999р. відділом житлового господарства Уманського міськвиконкому, квартира (спільного заселення), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної власності гр. [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). [PERSON] хворів, що підтверджується довідками (а.с.11-14). Відповідно до довідки №3851/02 від 04.08.2017 року виданої Уманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області [PERSON] про те, що він дійсно перебував на обліку в Уманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області, як пенсіонер по інвалідності 1 групи підгрупи «А», терміном з 07.10.2015 по 31.10.2017, п/с №173566 і одержував пенсію (а.с.15). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявникам для оформлення спадкових прав після смерті сина, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із [PERSON] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявниками. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved