Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

23 березня 2018 року представник [PERSON] в інтересах позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 червня 2011 року в м. Богодухів Харківської області помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно та майнові права. Позивачі в свою чергу прийняли спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 18 квітня 2014 року позивачі, як спадкоємці уклали між собою договір, який посвідчений державним нотаріусом Богодухівської держнотконтори Харківської області та поділили спадкове майно [PERSON] Згодом виявилось, що до складу спадщини входить також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Жовтень» Білопільського району Сумської області, розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах. Право на вказаний пай [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року, якому належало право згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 037671, виданого 20 травня 1996 року Білопільською райдержадміністрацією Сумської області. За життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2003 року в Улянівській держнотконторі Білопільського району Сумської області, однак оформити земельну частку не встиг. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли у спадщину вказане право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Жовтень», розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, яка раніше належала померлому [PERSON], який у свою чергу успадкував після смерті свого батька [PERSON] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай), позивачі звернулись до державного нотаріуса, але у видачі вказаного свідоцтва їм було відмовлено у звязку із втратою правовстановлюючого документа на зазначену земельну частку (пай). На даний час спадкоємці не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном, а тому звернулись до суду за захистом своїх спадкових прав, як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача просить визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 11 червня 2011 року, право власності за кожною на 1/3 частки земельної частки (паю), розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебувала у колективній власності СГАПТЗТ «Жовтень», посвідчену сертифікатом серії СМ № 037671, виданого на імя [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року. В підготовче засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявились, їх представник за дорученням [PERSON] надав до суду письмове клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 77, 83 ). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справу без участі представника сільської ради, з позовом згодні (а. с. 79). Представники третіх осіб сектору державної реєстрації Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області у підготовче засідання також не зявились. Завідувач Богодухівської державної нотаріальної контори [PERSON] надіслала письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника держнотконтори, проти задоволення заяви не заперечує (а. с. 45, 46). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Стосовно визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, суд враховує слідуюче. Зокрема, статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється дружиною [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 1020978 (а. с. 18). Батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії ІІ-БП № 389772 та ІІ-БП № 272603 відповідно (а. с. 16-17). Відповідно до свідоцтв про шлюб серії 1-ВЛ № 035763 та серії 1-ВЛ № 074119 після реєстрації шлюбу дочка померлого [PERSON] отримала прізвище чоловіка [PERSON] та [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] (а. с. 19-20). [PERSON] помер 11 червня 2011 року в м. Богодухів Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 314465 (а. с. 21). Зі змісту договору про поділ спадщини від 18 квітня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-436 вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали даний договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України в рамках спадкової справи № 267/2011, відкритої Богодухівською держнотконторою після смерті [PERSON], померлого 11 червня 2011 року, який на день смерті проживав в [INFO] (а. с. 23-24). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 18 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-440 спадкоємцем майна [PERSON], який помер 11 червня 2011 року, є його дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки, площею 2,4861 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 208106, виданого 19 серпня 2005 року (а. с. 25). Із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 18 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-442 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], який помер 11 червня 2011 року, є його дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в АТ «Ощадбанк» та належав спадкодавцю (а. с. 26). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2003 року помер [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 170386 (а. с. 27). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори [PERSON] 10 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1406 спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року, є син [PERSON], в тому числі на Ѕ частку спадкового майна у звязку з відмовою на його користь дружини спадкодавця [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається із житлового будинку № 37 по вул. Шевченка в с. Товста Білопільського району Сумської області, земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Товста, права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Жовтень», розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 037671, виданого 20 травня 1996 року Білопільською райдержадміністрацією та грошові вклади з відсотками (а. с. 28). [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у власності СГАПТЗТ «Жовтнень» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 037671 від 20 травня 1996 року, виданого 20 травня 1996 року згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 16 травня 1996 року № 145 (а. с. 29). З інформаційної довідки, виданої відділом у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що станом на 2017 рік оціночна вартість обєкта оцінки земельної частки (паю), розміром 3,95 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 78 606 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради (бувше СГАПТЗТ «Жовтень») на а. с. 30. Із письмового листа Білопільської райдержадміністрації від 11 жовтня 2017 року за 01-31/3290 вбачається, що на імя [PERSON] Сергія видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 037671 від 20 травня 1996 року. В даний сертифікат здійснено запис від 20 січня 2004 року про перехід права власності на земельну частку (пай) до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2003 року за № 1406 (а. с. 31). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту письмового розяснення, виданого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 03 липня 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після померлого 11 червня 2011 року [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав після [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельну частку (пай) на а. с. 32. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після [PERSON], який помер 11 червня 2011 року заведена спадкова справа № 267/2011 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 58-59). Із копії спадкової справи № 267/2011 вбачається, що спадщину, яка складається із: житлового будинку, що знаходиться за адресою: селище Горького, вул. Молодіжна, 4 Богодухівського району Харківської області, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за вказаної вище адресою, площею 0,2500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за зазначеною адресою, право на 1/3 земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СГАПТЗТ «Жовтнень», розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах, право на яку передано спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого сертифікатом серії СМ № 037672, прийняла дружина [PERSON]. Його донька [PERSON] прийняла у спадщину наступне майно: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4861 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Сазоно-Баланівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 208106, виданого 19 серпня 2005 року та право на 1/3 земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СГАПТЗТ «Жовтнень», розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах, право на яку передано спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого сертифікатом серії СМ № 037672. [PERSON], як дочка після [PERSON] прийняла спадщину за законом, до складу якої входить: вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в АТ «Ощадбанк», що належали спадкодавцю, а також право на 1/3 земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СГАПТЗТ «Жовтнень», розміром 3,95 умовних кадастрових гектарах, право на яку передано спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого сертифікатом серії СМ № 037672 (а. с. 48-57). Крім того, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року заведена спадкова справа № 218/2003 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] (а. с. 63, 68-72). За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги представника позивачів та визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/3 земельної частки (паю), розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 11 червня 2011 року, право на яке належало [PERSON], який помер 24 квітня 2003 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved