Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON]Ю.(далі - Відповідач), про стягнення аліментів на утримання дитини, який в подальшому уточнила та в обґрунтування якого, зазначила, що 03 липня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя у них народилося двоє дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме: син [PERSON], [INFO], який на теперішній час знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У зв'язку із вище викладеним, Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, суд вважає що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 03 липня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №339. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі, дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7), та не заперечується Відповідачем. Позивач потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а Відповідач такої допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, п. 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно листа Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 11.01.2017 за № 137 (а.с. 8) син [PERSON] проживає з Позивачкою. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~Згідно ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, наявність на утриманні інших неповнолітніх осіб та непрацездатних батьків не встановлено, допомогу на утримання сина добровільно не надає, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому сума судового збору у розмірі 640,00 грн., також підлягає стягненню з Відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved