Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд: - встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] разом із [PERSON], померлим [INFO], більше п'яти років до дня відкриття спадщини, а саме, до дня смерті [PERSON], тобто до [INFO]; - визнати за [PERSON], як за спадкоємцем четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] у вигляді: 1/2 частини житлового будинку 22, загальною площею 35,8 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м., розташованого по [ADDRESS] що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.1994 року, зареєстрованим за №І-2522; земельної частки (паю) у КСГП "Вільне козацтво" площею 6,75 умовних кадастрових гектарів, який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21.08.1996 року [NUMBER], зареєстрований згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 08.07.1996 року за №389. Позивач вказує, що проживав із [PERSON] однією сім'єю не менш як років до часу відкриття спадщини, у зв'язку із чим є спадкоємцем четвертої черги майна померлого та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Померлий був одиноким та спадкоємців першої черги у нього немає. Єдиним спадкоємцем майна померлого є відповідач по справі [PERSON], яка є рідною сестрою померлого та матір'ю позивача. Однак [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] дає позивачу право на успадкування майна померлого, у зв'язку із чим [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. 24.09.2018 року було відкрите провадження по справі за позовом [PERSON] (а.с. 27). 09.10.2018 року позивач подав до суду клопотання про витребування доказів по справі, а саме інформацію з нотаріальної контори щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] Вказане клопотання було задоволено ухвалою суду від 24.10.2018 року (а.с. 35-38). 17.12.2018 року до суду надійшли письмові пояснення свідків по справі. Позивач склав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав до суду письмову заяву, про розгляд справи без присутності відповідача та її представника, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №451147, видане Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. З 1994 року і до моменту смерті [PERSON] (часу відкриття спадщини) [PERSON], [INFO], проживав із [PERSON] однією сім'єю в житловому будинку [ADDRESS] Разом з ними у вказаному будинку проживала відповідач, яка є матір'ю [PERSON] та рідною сестрою померлого. [PERSON] з померлим були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, позивач доглядав за [PERSON], що в сенсі статті 3 СК України означає, що вони зі спадкодавцем проживали однією сім'єю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Той факт, що [PERSON] з померлим [PERSON] проживали однією сім'єю більше п'яти років підтверджується письмовими показаннями свідків : [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] більше п'яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.09.1994 року, зареєстрованим за №І-2522; - земельної частки (паю) у КСГП "Вільне козацтво" площею 6,75 умовних кадастрових гектарів, який належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21.08.1996 року [NUMBER], зареєстрований згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 08.07.1996 року за №389. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується письмовими поясненнями свідків та не заперечується відповідачем, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним. Окрім [PERSON] спадкоємцем майна померлого є його сестра [PERSON], яка є спадкоємцем другої черги за законом. Факт родинних зв'язків підтверджується витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 10.06.2016 року (а.с. 21-22) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], із якого вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] не прийняла спадщину після смерті брата, заяви до нотаріальної контори не подавала та не вступала в управління та користування спадковим майном. Визнає право відповідача на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON] Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.11.2018 року №54254982 підтверджується той факт, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, тобто інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Отже права [PERSON], як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved