Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 жовтня 2009 року. Відповідач являється батьком повнолітнього сина [PERSON] та до досягнення ними 18-річного віку сплачував аліменти на його утримання. Однак, досягнувши повноліття син продовжує навчання у Жовтоводському промисловому коледжі ім. О. Гончара на денному відділенні за рахунок бюджету. При цьому, відповідач належної матеріальної допомоги у добровільному порядку йому не надає, хоч не досягнувши 23 років, дитина потребує коштів на утримання від батька. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явились, надавши заяви, кожен окрему з проханням розглядати справу без їх участі. В своїх заявах позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи також, у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься заява останнього з проханням розглядати справу без його участі, при цьому позовні вимоги визнає в повному обсязі. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фікасіції судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Закон - ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України - встановив, що : Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. -Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. -Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, або самі дочка та син, які продовжують навчання. -Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. -При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, із аналізу перелічених вимог закону, необхідно зробити висновок, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, але за умови, якщо вони мають таку можливість. У судовому засіданні із дослідженого свідоцтва про народження (а.с. 7) та довідки з місця навчання дини (а.с.10) встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], який на даний час є студентом 3 курсу Жовтоводського промислового коледжу Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара зі спеціальності МЕЕП-НД-13 денного відділення. Навчається на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року та отримує стипендію, сума якої за останні шість місяців складає 4963,13 грн. (а.с.22). Із пояснень позивача [PERSON] в позовній заяві та доданих до неї документів судом встановлено, що до повноліття дитини відповідач сплачував на її користь аліменти, а на теперішній час матеріальним утриманням сина вона займається сама. Позивач [PERSON] працювала в ДП "УкрНДПРІ промтехнології", яке заборгувало їй заробітну плату в сумі 34005,96 грн. за липень 2015 року по грудень 2015 року. На даний час знаходиться на обліку у центрі занятості як безробітна та отримує допомогу по безробіттю в сумі 544 грн. 00 коп. (а.с. 23,24), що не дозволяє забезпечити надання сину достатньої матеріальної допомоги, та ставить її в скрутне матеріальне становище. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] під час свого навчання у навчальному закладі потребує матеріальної допомоги з боку свого батька Згідно довідки про доходи від 04.07.2016 року, [PERSON] працює в АТГ ДП "СхідГЗК" та отримує заробітну плату розмір якої за останні шість місяців складає 53365 грн. 55 коп. (а.с.32). У зв'язку із тим, що між сторонами виник спір щодо матеріального утримання позивача, суд вважає, що його необхідно вирішити судовим рішенням і доходить висновку, що з відповідача мають бути стягнути аліментні платежі, ці платежі мають бути стягнуті у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, як просить позивач у своєму позові. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити в судовому рішенні, що [PERSON] є повнолітньою, працездатною особою, що набув повної право та дієздатності, а тому за станом свого здоров'я та віком має можливість і повинен самостійно опікуватися своїм матеріальним утриманням та докладати зусиль задля належного навчання та отримання стипендії в більшому розмірі. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. За змістом значення статей [PERSON] має право звернутися з позовом. Однак такий позов має бути поданий в інтересах повнолітнього [PERSON] (що вбачається з даної позовної заяви), а з урахуванням того, що останній є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено, а саме - судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial