overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

16.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2005 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З відповідачем сімейні відносини припинилися, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, у визначений законом строк відзив до суду не направив, про причини неявки суд не повідомив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, актовий запис №2. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 768,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

16.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. 16 жовтня 2003 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Домовленості щодо надання матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання сина між ними не досягнуто тому вона хоче, що б відповідач сплачував їй аліменти за рішенням суду. Просить стягнути аліменти. Позивач надала до суду заяву згідно якої просить слухати справу без її участі, просить позов задольнити. Відповідач до судового засідання двічі не з»явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і вважає можливим стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача . На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-17 Постанови ПВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

16.02.2018 згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилався на те, що 11.07.2016р. відповідач та ПАТ «Альфа-Банк» уклали договір № 490955848, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 49917,46 грн із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 10.06.2016. У порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 12 грудня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 62659,77 грн (шістдесят дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять гривень 77 копійок) в т.ч.: 45926,07 грн - за кредитом, 14733,70 грн - за відсотками, 2000,00 грн - штраф. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності від нього не надходила. Суд постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з кредитного договору, оскільки 11.07.2016р. останній з Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" уклали кредитний договір № 490955848, відповідно до якого Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 49917,46 грн з умовами повернення відсотків за його користування у розмірі 39,9 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у кредитному договорі строки. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплатити проценти у сумі 62659,77 грн (шістдесят дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять гривень 77 копійок) в т.ч.: 45926,07 грн - за кредитом, 14733,70 грн - за відсотками, 2000,00 грн - штраф.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

16.03.2017р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ними 30.04.1993р. відділом запису актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Миколаєва було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка в теперішній час проживає з позивачем. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року, через несумісність характерів та постійні сварки. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та справу слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 30.04.1993р. між позивачем та відповідачем, відділом запису актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м. Миколаєва було зареєстровано шлюб, актовий запис № 372. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище "Бойко" на прізвище чоловіка - "Котюк".(а.с.7) Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого міститься в матеріалах справи, за час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO].(а.с.6) Судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені та примирення неможливе. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася з лютого 2015 року, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не бажають примирення, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

16.04.2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 21.03.2008 року в розмірі 13429,76 грн. В судове засідання сторони не з'явились, від позивача мається заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка повідомлена вчасно та належним чином про розгляд справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних доказів у матеріалах справи. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2008 року Публічне акціонерне товариство «Акцент- Банк» надав гр. [PERSON] (надалі - Відповідач) у тимчасове користування грошові кошти (надалі - Кредит) в сумі 3000,00 грн. зі сплатою 24 % річних на залишок заборгованості за кредитом. Договором встановлений обов"язок Відповідача, повертати проценти та частину кредитної заборгованості, щомісяця, відповідно до Графіку погашення заборгованості. Відповідачка не виконує умови кредитного договору належним чином. Станом на 20.02.2014 року загальна сума заборгованості складає 13429,76 грн., в тому числі заборгованість по кредиту: 1208,31 грн., 4385,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6720,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина): 615, 70 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Позичальник (Відповідач) зобов"язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що Позичальник (Відповідач) зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок Позичальника (Відповідача) повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. За даних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

16.04.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - спадкодавець [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку №469 площею 4,10 га що знаходиться на території Сабатинівської сільської ради, [PERSON]. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність вказаної земельної ділянки спадкодавцеві та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з"явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд клопотання, яким просить суд слухати справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені слідуючі обставини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Їй, на підставі державного акту [NUMBER] належала земельна ділянка № 469, площею 4,10 га, яка знаходиться на території Сабатинівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акта (а.с.8). Заповітом від 30.04.2009 року (а.с.5) [PERSON] заповіла зазначену земельну ділянку [PERSON]. При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.9). Як зазначено у позовній заяві, оригінал державного акту втрачено. У судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

16.06.2015 року до суду подана заява представника відповідача про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28.05.2015 року, з посиланням на те, що відповідач належним чином не повідомлявся про судові засідання та не отримував копії позову. В судове засідання сторони не з*явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд заяви без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.05.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" (ідентифікаційний код 33299878) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) суму банківського вкладу у розмірі 56653 грн. 37 коп., пеню в розмірі 1657 грн. 69 коп., три відсотки річних від простроченої суми - 1657 грн. 69 коп., кошти з урахуванням індексу інфляція - 17897 грн. 52 коп. Розірвано договір банківського вкладу № 59-в/16/303477 від 09.04.2014 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Фінансова ініціатива". В задоволені решти позовних вимог відмовлено, а також стягнуто судовий збір. Згідно статті 232 ч.1 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для справи. В своїй заяві про скасування заочного рішення відповідач посилається на неотримання судових повісток та позовної заяви, проте дані обставини спростовуються матеріалами справи, яка знаходилася в провадженні суду з 09.12.2014 року. Таким чином суд вважає, що відповідач про розгляд справи неодноразово був повідомлений, поважності причини неявки не повідомив , при цьому відповідач в своїй заяві не посилається на докази , що мали б істотне значення для вирішення справи, а тому суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

16.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.10.2014 року помер її дід [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка, на яку позивач є єдиною спадкоємицею за законом. Після смерті діда позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала розяснення, що строк для подання такої заяви нею пропущено і рекомендовано нотаріусом звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки після смерті діда не знала, що після його смерті могло залишитись спадкове майно, а про існування державного акту на право власності її діда на земельну ділянку позивач дізналась лише у середині червня 2016 року, тому просить визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Також позивачем подано до суду копію свого паспорта та копію свідоцтва про шлюб, з яких вбачається, що 30.07.2016 року було укладено шлюб між [PERSON] (позивачем у справі) та [PERSON], та після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з "Гринюк" на "Гончарук". Відповідач Чуднівська міська рада Чуднівського району Житомирської областіне забезпечила участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява за підписом міського голови [PERSON], згідно якої відповідач позов визнає повністю, просить розглядати справу без участі представника міської ради. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

16.07.2013 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. Рішенням суду від 05.05.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задоволені частково. Поділено майно між подружжям [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним з них право власності на виділене майно: - за [PERSON] на автомобіль марки КАМАЗ 5511, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 01.01.2011 року, кузов 772350 вартістю 16 623,49 грн.; холодильник "Кристал" модель RD 2551 вартістю 2 000 грн., диван вартістю 1 650 грн., шафа вартістю 2 000 грн.; - за [PERSON] на фотоапарат SONY SLT-A35K вартістю 6 304,03 грн., телевізор LG "LCD/LED LCD" вартістю 4 200 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за виділене майно в розмірі 5 884,73 грн. (п'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири грн. 73 коп.). В іншій частині позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] - відмовлено. Судові витрати понесені сторонами по сплаті судового збору взаємозарахувано. У стягненні витрат на правову допомогу на користь [PERSON] - відмовлено. У відповідності до п. 1,4 ч 1. ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, не ухвалене рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним доповнити рішення суду, ухвалити додаткове рішення та зазначає наступне. Під час судового розгляду відповідачем заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке було задоволено та на підставі ухвали суду відповідна експертиза була проведена. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем сплачено кошти за проведення експертизи, що підтверджується копіями квитанцій про оплату експертизи від 06.02.2014 року на суму 705,60 грн. та від 26.02.2014 року на суму 705,60 грн. При розгляді справи відповідач просив стягнути на його користь судові витрати по сплаті судового збору, витрат на експертизу та правову допомогу, однак питання щодо розподілу витрат на експертизу судом при прийнятті рішення від 05.05.2014 року не вирішено. З огляду на вказане, та те, що позовні вимоги як за первісним позовом так і за зустрічним позовом задоволені частково, суд вважає, а необхідне вказані витрати розділити між сторонами порівну. Таким чином з позивачки на користь відповідача належить стягнути половину вартості за проведену експертизу.

Outcome: approved