Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

27 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення компенсації, посилаючись на те, що у 2011 році нею було створено твір образотворчого мистецтва картину під назвою «Созерцатель». Також позивачем було здійснено реєстрацію свого авторського права у Державному департаменті інтелектуальної власності при Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України та отримано свідоцтво про реєстрацію авторського права №73811 від 12 вересня 2017 року. 6 вересня 2017 року в магазині «Носоріг», що знаходиться по вул. Камянецькій 38 в м. Хмельницькому було здійснено розповсюдження товару «Зошит офісний» штрих код 48230892011818 на обкладинці якого було використано частину картини позивача «Созерцатель». Факт реалізації товару було зафіксовано розрахунковими документами та відеозаписом. [PERSON] не надавала дозволу на використання твору, а тому товар який реалізується відповідачем є контрафактним, з огляду на що, відповідно до ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» позивач має право на отримання компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник третьої особи ТОВ «Компанія «Фреш»» в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що належним доказами не підтверджено факт реалізації товару на якому міститься частина твору, автором якого є [PERSON], крім цього без зясування спеціальних знань не можливо прийняти обґрунтоване рішення, також звернула увагу на те, що для обрахунку розміру компенсації має бути взята величина мінімальної заробітної плати 1\~600 грн. Суд, із згоди представника позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] належить авторські права на твір образотворчого мистецтва «Созерцатель», який був створений у 2011 році. Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір №73811 від 12 вересня 2017 року та відповідними відомостями з веб-сайту Маряни [PERSON] оглянутим в судовому https://arts.in.ua/artists/MaryanaKopylova/ на якому містяться інформація, що робота додана 27 січня 2012 року. Також картина містить підпис автора «Маряна». Відповідно до вимог ст. 1 Закону України\~«Про авторське право і суміжні права» (надалі Закон 3792-ХІІ)\~автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Цією ж статтею надано визначення контрафактного примірнику твору, фонограми, відеограми під яким слід розуміти примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися; примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі. Згідно ст.7 Закону 3792-ХІІ суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Відповідно до вимог ч.ч.1,2,5 ст.11 цього Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій. Згідно ч.1 ст. 15 Закону 3792-ХІІ до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Відповідно до вимог ст. 50 ч. 1 п.\~б\~цього Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі компютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет. 6 вересня 2017 року в магазині «Носоріг», що в м. Хмельницькому, по вул. Камянецькій 21, в якому господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] був придбаний зошит офісний штрих код 48230892011818, артикул Т-A4-SK-32-KL/60g-16332 на яких зображено частину твору позивача\~«Созерцатель»\~на загальну суму 13 грн 61 коп. Відповідні обставини в судовому засіданні були підтверджені відеозаписом придбання товару, копіями обкладинки зошиту, копією товарного чеку від 6 вересня 2017 року, копією чеку з POS терміналу. Дозволу на використання вказаного твору [PERSON] не давала. П.44 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010, № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» звернуто увагу на те, що відповідно до пункту "б" статті 50 Закону N 3792-XII розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Таким чином, на думку суду відповідач порушив авторські права [PERSON], здійснюючи розповсюдження контрафактної продукції на якій незаконно використано частину твору позивача. \~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 52 ч. 1 п.\~г\~ Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно ст. 52 ч. 2 п.\~г\~3792-ХІІ, суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених п. "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. \~\~\~\~ П.3 Прикінцевих та перехідних положень\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»№1774-VIII від 6 грудня 2016 року\~\~передбачено, що мінімальна зарплата після 1 січня 2017 року не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. З огляду на викладене, та враховуючи обсяг порушення авторських прав [PERSON] відповідачем, суд зважаючи на те, що мінімальний розмір компенсації не може бути менше 10 мінімальних заробітних плат приходить до висновку що з ФОП [PERSON] на користь позивача слід стягнути компенсацію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат із врахуванням розрахункової величини мінімальної заробітної плати 1\~600 грн, яка визначена Законом України №1744- VIII від 6 грудня 2016грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за порушення авторських прав в сумі 16\~000 грн. Судові витрати по справі становлять 10\~640 грн, які складаються із судового збору в сумі 640 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10\~000 грн, які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved