Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Яцьківської сільської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, обґрунтувавши свої вимоги тим що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, яке складалося з жилового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,1859 га, кадастровий номер 1423087600:01:000:0748, яка розташована за вищевказаною адресою. Після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк та спосіб спадщину прийняла його жінка [PERSON], тобто мати позивача у справі. 15.08.2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом того ж дня КП "БТІ" м. Слов'янськ зареєструвало право власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS]. 19.08.2003 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. був засвідчений договір дарування вищевказаного жилого будинку за реєстром № 2008, згідно договору [PERSON], мати позивача, подарувала [PERSON] жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS]. 24.10.2003 року КП «БТІ» м. Слов'янськ зареєструвало право власності на жилий будинок по [ADDRESS] за [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], єдиним спадкоємцем є [PERSON] На теперішній час позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, у зв'язку з тим що його мати [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], не оформила спадкових прав на земельну ділянку, що стало підставою державному нотаріусу для відмови позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи SMS повідомленням (а.с 38), в судове засідання не з'явився, при звернені до суду надав заяво з проханням розглянути справу без його участі в судових засіданнях (а.с 8). В засідання суду відповідач Яцьківська сільська рада Донецької області, яка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, представника не направила (а.с 35,40). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що 01.05.1951 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований міським ЗАГС м. Слов'янськ, після укладення якого [PERSON] було присвоєне призіще[PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 01.05.1951 року міським ЗАГС м. Слов'янськ, актовий запис № 356 ) ( а.с. 19 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 01.06.1955 року Слов'янським ЗАГС, м. Слов'янськ Сталінської області, батьками позивача [PERSON], який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 01.06.1955 року Слов'янським ЗАГС, м. Слов'янськ Сталінської області) ( а.с. 18 ). Згідно рішення виконкому Яцьківської сільської ради народних депутатів від 25.09.1996 року № 47 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,1859 га, яка розташована в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівль (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 160401, виданий 20.01.1999 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 173) (а.с 17). [INFO] в с. Яцьківка м.Красний Лиман Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть видане [INFO], актовий запис № 8 (а.с. 21 ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді жилого будинку з господарським та побутовими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1859 га, для будівництва та обслуговування жилового будинку і господарських будівель кадастровий номер 1423087600:01:000:0748, яка розташована по [ADDRESS]. 15.08.2003 року спадкоємець [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок по [ADDRESS] зареєструвала в КП "БТІ" 15.08.2003 року (а.с 14). 19.08.2003 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. був засвідчений договір дарування вищевказаного жилого будинку за реєстром № 2008, згідно якого [PERSON], мати позивача, подарувала [PERSON] жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] ( а.с. 15 ). 24.10.2003 року КП «БТІ» м. Слов'янськ зареєструвало право власності на вищевказаний жилий будинок за [PERSON] ( а.с. 16 ). [INFO] в с. Яцьківка, Краснолиманського р-ну Донецької області померла [PERSON] ( а.с. 20). 13.09.2013 року Державним нотаріусом Державної нотаріальної контори м. Красний Лиман Донецької області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за реєстром № 3354 на частину спадщини ( а.с. 26 ). Постановою Державного нотаріусу Краснолиманської державної нотаріальної контори 13.09.2013 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, оскільки власником зазначеного майна є [PERSON], який помер, а після його смерті його жінка [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав ( а.с. 29 ). Відповідно до інформації наданої Краснолиманською державною нотаріальною конторою спадкові справи до майна громадянки [PERSON], яка померла [INFO] заводились ( спадкова справа № 179/2013 ), на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON], з іншими заявами про прийняття або про відмову ніхто не звертався. (а.с. 39). Тому суд приходитьдо висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритя спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстраціїправа на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами і доповненнями) право власності на нерухоме майно розміщене на території України, що належить фізичній особі підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, усподкування та інших цивільно-правових угод. громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту право власності на землю Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю в тому числі шляхом визнання прав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, з урахуванням зазначених вимог закону суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя прийняла але не оформила спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 0,1859, для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована по [ADDRESS], та належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ- ДН № 160401 Факт прийняття спадщини відповідно до положень ст. 1268 ЦК України [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON] після смерті [PERSON] яка померла [INFO] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Відтак, обґрунтованими є позовні вимоги [PERSON] про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки він, як спадкоємець за законом, після смерті [PERSON] не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому його право має бути визнано в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved