Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

26.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю його, [PERSON] та [PERSON] у період з серпня 2007 року по дату її смерті [INFO] та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , з якою з 2007 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, після смерті якої відкрилась спадщина на зазначену квартиру. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з підстав відсутності документу, який би підтверджував факт постійного проживання разом із спадкодавцем. На підтвердження реєстрації місця проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та проживання однією сім`єю зі спадкодавицею протягом 5 років, вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 22.01.2020 року за позовом відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження. Ухвалою від 25.02.2020 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає за необхідне розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №527. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2013 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. за №4855. 11.06.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса від 25.10.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності документу, який би підтверджував факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-07/3/10876 від 08.07.2019 року, померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в період з 29.05.2013 по 02.05.2019 рік. Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні. Згідно відповіді на запит юридичного відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/21354 від 02.01.2020 року, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.11.1994 року по теперішній час. Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується Актом, який складений головою правління ОСББ «Хортицьке шосе 12». Факт постійного проживання позивача у спірні періоди зі спадкодавцем як члена сім`ї [PERSON] , також підтверджений поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , копіями спільних світлин, копіями квитанцій про сплату комунальних послуг, копіями трудової книжки спадкодавця [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , копією слідства про розірвання шлюбу [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , її поховання здійснював позивач, що підтверджено договором №00-161 наорганізацію і проведення похорону, свідоцтвом про поховання на кладовищі Св.Миколая №41418. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] надані докази, які у сукупності є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК, а тому позов в частині встановлення факту проживання зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи підтверджено, що постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. від 25.10.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Абзацем 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину за законом, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved