Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання їх спільної доньки, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення ним повноліття в розмірі 700,00 грн., а також на своє утримання аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивований тим, що з відповідачем з 25.04.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що в даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та проходить реабілітацію після оперативного втручання. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву (вх. № 39583 від 01.12.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 24). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка про виклик до суду відповідача 01.12.2015 року та 14.01.2016 року, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23, 29). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 16). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Про дату, час і місце судового засідання, що відбулося 22.01.2016 року відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 34). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 25.04.2014 року, виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою № 4244 від 16.10.2015 року, виданою Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради» (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER]від 06.05.2015 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 147 (а.с. 6). Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодеку України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, частина 2 статті 84 Сімейного Кодексу України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На даний час, позивач згідно довідки № 01-27/22 від 09.12.2015 року Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 24 «Вогник» ім. Сухомлинського комбінованого типу знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07.07.2015 року по [INFO] (а.с. 31). Суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу і на утримання дружини, з якою проживає дитина, [PERSON], в розмірі, заявленому позивачем, тобто 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, так як відомості про неможливість надавати матеріальну допомогу у суду відсутні, відповідачем не подані. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved