Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

26 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що їй належить на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS]. Окрім позивача, в даній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та її неповнолітня донька - [PERSON], які з жовтня 2009 року за вказаною адресою не проживають. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS], що знаходиться на приватизованій земельній ділянці, переданої для обслуговування вищевказаного житлового будинку по [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] з реєстрації у даному домоволодінні, визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. У судовому засіданні представник третьої особи, Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області при вирішенні спору покладалась на розсуд суду, надала суду акт відвідування домоволодіння, згідно якого комісією встановлено, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] відсутні будь-які дитячі речі: одяг, взуття, предмети особистого користування та гігієни, книги, іграшки. Представник третьої особи, Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду. В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON], [INFO]. Він пояснив, що є сусідом позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказав, що приблизно з 2007-2009 року не бачив відповідачів за місцем проживання позивача. Також зазначив, що знає [PERSON], вказавши, що остання проживає за іншою адресою. В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON], [INFO]. Він пояснив, що є сусідом позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказав, що останній раз бачив дівчину, з якою проживав син позивача, та їх дитину приблизно в 2008-2009 році, на даний час вони не проживають за місцем проживання позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2005 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 1-1299. За відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS], з 24.05.2007 року, місце проживання [PERSON], [INFO], не значиться(а.с.23,24). Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як вбачається з письмових доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі, дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до акту від 20.11.2013 року, який складено комісією у складі мешканця будинку [ADDRESS] [PERSON], мешканця будинку [ADDRESS] [PERSON] склали наступний акт про те, що [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO] з жовтня 2009 року по теперішній час не проживають у будинку [ADDRESS], за весь період часу жодного разу не з'являлись в даному домоволодінні, не сплачують комунальні послуги, не несуть витрат, з утримання даного домоволодіння, а також, відсутні їх особисті речі з жовтня 2009 року у даному домоволодінні. Відповідно до акту відвідування домоволодіння за адресою: [ADDRESS], від 18.02.2014 року, який складено комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей, головного спеціаліста відділу освіти, методисту відділу освіти Павлоградської міської ради, встановлено, що в домоволодінні відсутні будь-які дитячі речі: одяг, взуття, предмети особистого користування та гігієни, книги, іграшки. Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, заслухавши представника позивача та свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що відсутність відповідачів у житловому будинку [ADDRESS] складає більш ніж рік. Що стосується позовних вимог щодо зняття [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], з реєстрації у домоволодінні [ADDRESS], то така вимога не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки порядок та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищевикладене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на те органами, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку особи, яку позбавили права користування житловим приміщенням. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] необхідно відмовити.

Outcome: partial