Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком, вселення та усунення перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовує тим, що він отримав у спадщину після смерті батька [PERSON], 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. Іншу частину із спадкового майна спадкодавця отримали [PERSON] та [PERSON] Вказує, що на даний час він позбавлений можливості користуватися та володіти своєю часткою у житловому будинку, оскільки між ним та відповідачами часто виникають непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Відповідачі постійно замінюють у житловому будинку та господарських будівлях замки на вхідних дверях. Через неприязні відносини, що склалися між сторонами останнім часом, позивач змушений винаймати інше житло, нести витрати по оплаті за його оренду. Зазначає, що відповідачами створені такі умови, що унеможливлюють ним користуватися та володіти своєю 1/3 частиною спірного житлового будинку. Уточнивши позовні вимоги в редакції заяви від 16.12.2014 року, [PERSON] просить зобов'язати [PERSON], [PERSON] не чинити йому перешкод у володінні та користуванні належною на праві власності 1/3 частиною будинковолодіння, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS], вселити [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS]. Визначити порядок володіння та користування будинковолодінням, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]: виділити у володіння та користування [PERSON] наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-3, площею 10,0 кв. м, нежитлову кімнату 1-10 площею 8,3 кв.м; виділити у володіння та користування [PERSON], [PERSON] наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-4, площею 18,7 кв.м., кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м., нежитлову кімнату 1-11 площею 6,8 кв.м; залишити у спільному користуванні співвласників наступні приміщення житлового будинку: коридор 1-1, площею 2,8 кв.м., коридор 1-2, площею 5,2 кв.м., ванну 1-7, площею 2,0 кв.м., котельню 1-8, площею 4,8 кв.м., кухню 1-6, площею 10,2 кв.м., сходи, коридор у мансарді 1-9, площею 1,5 кв.м. та огорожу - 1, ворота -2. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] [PERSON], Нововолинської державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом виданих Нововолинською державною нотаріальною конторою 29 жовтня 2012 року на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вимоги обґрунтовує тим, що спірний будинок з господарськими та побутовими будівлями та спордами був побудований спільно з її чоловіком [PERSON] за час їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі. Так як зазначений будинок побудований ними під час подружнього життя і є спільною сумісною власністю, то їй та чоловікові [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. [INFO] [PERSON] помер. Вона, як дружина померлого та двоє їх дітей [PERSON], [PERSON] мають право на спадкування 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Вказує, що 29 жовтня 2012 року вона з синами звернулися до Нововолинської державної нотаріальної контори із спільною заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Кожному спадкоємцю було видано свідоцтво на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Зазначає, що при цьому державним нотаріусом не було взято до уваги той факт, що даний будинок є спільним майном подружжя і спадкове майно після смерті [PERSON] складається не з цілого житлового будинку, а лише з 1/2 його частини. Вважає, що після смерті спадкодавця вона разом з синами [PERSON], [PERSON] повинні були успадкувати по 1/6 частині спірного будинку. Тобто їй повинно належати 4/6 частини вищевказаного житлового будинковолодіння. В зв'язку з цим, [PERSON] просить визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом видані Нововолинською державною нотаріальною конторою 29 жовтня 2012 року на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині визначення розміру часток спадкоємців. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] не з?явилися. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги в редакції від 16.12.2014 року по первісному позову підтримав з вищенаведених підстав, просить їх задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, подав до суду письмові заперечення (а.с.144-145), в яких пояснив, що [PERSON] 29.10.2012 року було подано заяву в Нововолинську державну нотаріальну контору, в якій вона підтвердила, що їй нотаріусом роз?яснено зміст статей 60-65 Сімейного кодексу України та відмовилася від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Зазначає, що [PERSON] була в повній мірі проінформована про її право на отримання свідоцтва на частку у спільному майні подружжя, але добровільно і беззастережно відмовилася від його отримання. З огляду на викладене, не вбачає підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, тому просить у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], її представник [PERSON], та відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали. Просять у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у ньому, та визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом видані Нововолинською державною нотаріальною конторою 29 жовтня 2012 року на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині визначення розміру часток спадкоємців. Представник Нововолинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з?явився, просить справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по первісному позову є підставними, а зустрічний позов до задоволення не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2012 року (а.с.6) належить 1/3 частина будинку [ADDRESS] , що також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.7-11)., та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2014 року (а.с.12). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. У своєму позові [PERSON], що і не заперечили відповідачі [PERSON], [PERSON], вказує, що він немає доступу до будинку [ADDRESS], оскільки відповідачі відмовляються добровільно надати йому доступ до спірного житла, постійно змінюють замки у вхідних дверях, а тому він позбавлений можливості користуватись своєю власністю. Крім того, відповідачі по первісному позову відмовляються в добровільному порядку визначити порядок користування жилими кімнатами спірного будинку та підсобними приміщеннями. Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 41,2 кв.м., у тому числі: перша кімната площею 10,0 кв.м, друга кімната - 18,7 кв.м., третя кімната 12,5 кв.м., також з коридору 2.8 кв.м, коридору 5.2 кв.м, кухні 10.2 кв.м, ванної кімнати , 2,0 кв.м., котельні 4.8, коридору на мансарді, 1.5 кв.м., нежитлової кімнати , 8.3 кв.м., нежитлової кімнати, 6.8 кв.м. (а.с.10). Враховуючи, що [PERSON] належить 1/3 частина вищезазначеного будинку, тому йому може бути виділено житлову кімнату 1-3, площею 10,0 кв.м., та нежитлову кімнату 1-10, площею 8.3 кв.м, а відповідачам [PERSON], [PERSON] житлові кімнати 1-4, площею 18.7 кв.м., кімнату 1-5, площею 12,5 кв.м., нежитлову кімнату 1-11, площею 6,8 кв.м, оскільки, їм належить теж по 1/3 частині спірного будинку. За таких обставин, суд вважає можливим встановити порядок користування житловими приміщеннями в будинку [ADDRESS] між трьома співвласниками. При цьому суд враховує висновок судової будівельно технічної експертизи, де експертом вказано, що розподіл в натурі будинковолодіння по [ADDRESS] в частках 1/3 до 2/3 частин будинковолодіння можливий, за умови проведення робіт по переплануванню та переобладнанню будинку (а.с.156-159). Таким чином необхідно виділити у володіння та користування [PERSON] наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-3, площею 10,0 кв. м, нежитлову кімнату 1-10 площею 8,3 кв.м; відповідачам [PERSON], [PERSON] наступні приміщення житлового будинку: кімнату 1-4, площею 18,7 кв.м., кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м., нежитлову кімнату1-11 площею 6,8 кв.м.; залишити у спільному користуванні наступні приміщення житлового будинку: коридор 1-1, площею 2,8 кв.м., коридор 1-2, площею 5,2 кв.м., ванну 1-7, площею 2,0 кв.м., котельню 1-8, площею 4,8 кв.м., кухню 1-6, площею 10,2 кв.м., сходи, коридор у мансарді 1-9, площею 1,5 кв.м. та огорожу - 1, ворота -2, оскільки такий порядок користування не буде порушувати прав сторін, які є співвласниками спірного житла. Оскільки, відповідачі по первісному позову позбавляють позивача права користуватись спірним будинком, позивач позбавлений можливості самостійно усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача [PERSON] у спірний будинок та зобов'язати [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні належною йому 1/3 частини будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову [PERSON], суд бере до уваги, що при зверненні останньої до державної нотаріальної контори 29 жовтня 2012 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, їй нотаріусом було роз'яснено право на отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Про це нотаріусом зроблено відмітку у заяві, з якої вбачається, що [PERSON] скористалась своїм правом відмовитись від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. В зв'язку із таким вільним волевиявленням [PERSON], нотаріус видала свідоцтва про право власності на жилий будинок трьом спадкоємцям за законом, що звернулись із відповідними заявами. Частки у спадковому майні визначені порівно в присутності [PERSON] та її синів [PERSON] і [PERSON] При цьому позивач за зустрічним позовом отримуючи свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку, протягом двох років не оспорювала його в частині розміру часток, а навпаки намагалась, як сама пояснила, якнайшвидше оформити право власності на спадкове майно - жилий будинок в тому числі на двох синів - [PERSON] і [PERSON], надавши нотаріусу довідку про осіб які зареєстровані у спірному будинку, яку отримала, виходячи із даних підтверджених будинковою книгою. З особистих пояснень [PERSON] судом встановлено, що на момент отримання оспорбваного свідоцтва про право на спадщину за законом, в них з позивачем за первісним позовом були нормальні стосунки, а коли вони з часом погіршилися, то [PERSON], повернувшись із тимчасових заробітків додому, перестала допускати [PERSON] у будинок, в якому йому на права власності належить 1/3 частина, і не бажає цього робити по даний час. З огляду на встановлені судом і проаналізовані на підставі діючих норм законодавства, обставини, суд не може взяти до уваги твердження [PERSON] про те, що нотаріусом при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, не було враховано, що житловий будинок при за адресою [ADDRESS] був спільним майном подружжя, тобто її, як пережившої дружини та спадкодавця [PERSON], а тому спадкове майно складається не з цілого житлового будинку, а лише з 1/2 його частини, на яку і нотаріус повинна була видати свідоцтва . При подачі [PERSON] 29.10.2012 року заяви в Нововолинську державну нотаріальну контору їй було роз'яснено зміст ст.ст.60-65 Сімейного кодексу України. [PERSON] від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя відмовилась (а.с.55). Таким чином, житловий будинок нотаріусом правомірно був включений повністю до спадщини, на яку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали цього ж числа свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрували право власності на 1/3 частину кожен та отримали технічний паспорт на трьох осіб, як співвласники житлового будинку, що е спадковим майном. Враховуючи, що одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим, і він може відмовитись від отримання відповідного свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, то це майно повністю включено нотаріусом до складу спадщини. Як вже зазначалось вище, і що встановлено судом, лише після виникнення конфліктних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.92), яка не допускає його до житла та в зв'язку із зверненням [PERSON] з первісним позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування власністю, [PERSON] оспорила отримане разом із синами [PERSON] та [PERSON] на підставі спільної заяви від 29 жовтня 2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказані об'єктивні обставини дають суду підстави відхилити твердження [PERSON] про її необізнаність у питанні поділу спадкового майна, в тому числі щодо відмови від отримання свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя. Відповідно до ст. 71 Закону України "Про нотаріат", у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Згідно розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Отже, позивач за зустрічним [PERSON] скористалась своїм правом відмови від отримання свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя, а тому підстав для задоволення її вимог за зустрічним позовом суд не знаходить. Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч зазначеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України, відповідач по первісному та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], не довели суду обставини справи, на які посилалися як на підставу своїх заперечень щодо задоволення позову [PERSON] та не подали суду належних доказів, які б підтверджували підставність та правомірність заявлених зустрічних вимог, як і не спростували заперечень відповідача на зустрічний позов. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов до задоволення не підлягає. Понесені позивачем по первісному позову документально підтверджені судові витрати відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Отже, до стягнення з [PERSON], [PERSON] в користь [PERSON] підлягають судові витрати: по 243 грн. 60 коп. з кожного сплаченого судового збору (а.с.1).

Outcome: approved