Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] у серпні 2018 року звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що під час перебування в шлюбі з відповідачем (рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2006 року шлюб розірвано), [INFO] у них народився спільний син - [PERSON], однак, фактично з 2008 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з сином, не цікавиться життям дитини, його розвитком та не займається його вихованням. Оскільки відповідач фактично самоусунувся від спілкування з дитиною, позивач вважає, що існують достатні підстави для вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, а тому змушена була звертатись до суду з вказаним позовом. 13.08.2018 року судом було здійснено запити до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Деснянської районної в м. Києві держаної адміністрації, щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, у відповідь на запит Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація 06.09.2018 повідомила суду, що [PERSON], [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.11.2013 року по 25.03.2014 рік, 27.08.2018 року від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві було повідомлено, що 25.03.2014 року [PERSON], [INFO] був знятий з реєстрації по Київській обл., м.Вишгрод . Від 28.08.2018 року судом було здійснено запит до Вишгородської районної державної адміністрації, однак у відповідь 12.11.2018 суду надійшов лист, із зазначеним, що інформація про гр. [PERSON] відсутня, а відтак судом встановлено останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача - [ADDRESS]. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.11.2018 року, було відкрито провадження у даній справі, та призначено її до підготовчого засідання. Враховуючи той факт, що дитина фактично проживає в м. Вишгород у підготовчому засіданні від 21.12.2018 року судом було здійснено заміну неналежної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації на належну, а саме: Службу у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.12.2018 року по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також пояснила, що у січні 2008 року вони фактично припинили шлюбні відносини. З 2008 року відповідач, незважаючи на свою обізнаність про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, ніде не працює, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться загалом життям дитини. З огляду на тривалість ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, позивач просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце як підготовчого, так і судового розгляду повідомлявся судом належним чином в тому числі і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомляв. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, Службою в особі Органу опіки та піклування Вигородської міської ради було надано пояснення по справі з проханням здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника, та прийняти рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти ухвалення за результатами розгляду справи заочного рішення не заперечувала. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника 3-особи на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вислухавши вступне слово позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. Позивач з 26 серпня 2000 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис від 05.10.2006, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.12.2009 (а.с.11). Сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] 26.07.2012 року уклала шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.12). Відповідно до викладеної у позовній заяві інформації, дитина проживає разом із позивачем та її чоловіком, якого вважає батьком, саме позивач та її чоловік [PERSON] займаються його вихованням та утриманням. З наданої суду копії довідки №50 від 05.04.2012 року, виданої Вишгородською спеціалізованою школою «Сузір'я», вбачається, що за період навчання учня 2-Б класу [PERSON] у Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря», його батько не з'являвся, не цікавився дитиною, не відвідував батьківські збори, і відповідно, не забирав дитину додому. (а.с.14). Згідно з копією довідки №35 від 17.01.2018 року, виданої Вишгородською загальноосвітньою школою I- III ступенів № 1, [PERSON], [INFO] являється учнем 6-Б класу, вихованням дитини займається мати [PERSON](відвідує батьківські збори, контролює успішність). Хлопчик до школи приходить охайний, доглянутий. Дитина неконфліктна, має здібності у вивченні іноземних мов. Батько, [PERSON], протягом навчання сина в школі, ні разу не з'являвся до навчального закладу, не відвідував батьківські збори, не цікавився дитиною, у навчально-виховному процесі участі не брав. [PERSON] у спілкуванні з однолітками та вчителями про батька не згадує.(а.с.15). Відповідно до положень п.п.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У своїх поясненнях представник Вишгородської міської ради зазначив, що психологом Вишгородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проведено бесіду із хлопчиком та надано висновок № 01-09/82 від 12.04.2018 року, у якому зазначено «Батько не спілкується з хлопчиком. При згадуванні про батька підліток не виявляє зацікавленості. [PERSON] висловлює небажання спілкуватися з батьком, оскільки той не приймає участі у його житті. Таке відношення до власного сина сформувало зневагу та байдужість до батька. Підліток, дізнавшись про рішення матері подати позов про позбавлення батька батьківських прав, повністю підтримав її рішення». Крім того, вказав, що за останнім місцем реєстрації [PERSON] тричі викликався письмовим повідомленням на засідання опікунської ради, крім того з приводу проведення засідань опікунських рад [PERSON] було за телефоновано, проте, спілкуватися з даного приводу [PERSON] в телефонному режимі відмовився, перервавши зв'язок. На засідання опікунських рад від 07.03.2018 р., 12.04.2018р. та 07.05.2018 р. батько дитини не з'явився, причини неявки та пояснень по даній справі не надав. Відповідно до положень п.п.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 142 «Про позбавлення батьківських прав» від 17 травня 2018 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини (а.с.21) Пунктом другим частини першої ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відмітки до актового запису №1677 від 16.07.2004 року про народження дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved