Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вербівцівської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Українська, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що зазначений житловий будинок та господарські будівлі і споруди належали колгоспному двору, головою якого був його батько [PERSON], що доводиться свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 22.04.1987 року та випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7273 від 22.04.2015 року. 08 липня 2014 року [PERSON] вчинив на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядив йому все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. 06.11.2014 року [PERSON] помер. 22.04.2015 року у межах передбаченого ст. 1269 ЦК України, [PERSON] звернувся до нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 58/2015. В оформленні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом позивачу відмовлено через реєстрацію господарства як колгоспного двору та неможливість визначити частки, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.09.2015 року. Після смерті батька, [PERSON] фактично прийняв спадщину: подав заяву в нотаріальну контору, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Вищенаведене і змусило [PERSON] звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання сторони, їх представники - не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, одночасно в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок по вул. Українська, 31 в с. Вербівці Городенківського району в цілому за [PERSON], на частку у спадковому майні та в колгоспному дворі не претендує, з приводу оформлення спадщини в органи нотаріату не звертався. Вербівцівська сільська рада листом № 30/02.2-13 від 24.09.2015 року не заперечує визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди в с. Вербівці по вулиці Українській, 31 в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] і просить дану справу розглядати у відсутності представника сільської ради. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 квітня 1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 44 від 11.03.1987 року слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Вербівці по вулиці Леніна за № 37 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Копія рішення Вербівцівської сільської ради № 340 від 03.01.2013 року «Про впорядкування назв вулиць, номерів будинків у селі Вербівці Вербівцівської сільської ради» стверджує, що житловий будинок по вул. Леніна, 37 поміняно на вул. Українська, 31. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Вербівці по вул. Українська, 31 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, побудованого 1968 року та позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., 3 комор, стодоли, стайні, курника, 2 навісів, літньої кухні, убиральні, колодязя, огорожі та вимощення. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7273 від 22.04.2015 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 250 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Вербівці Городенківського р-ну по вул. Українська, 31 на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.1987 р., виданого згідно рішення № 44 від 11.03.1987 р. є [PERSON]. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 396 від 02.10.2015 р., виданою виконкомом Вербівцівської сільської ради Городенківського району стверджено, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в с.Вербівці по вул. Українській б/н (теперішня назва вул. Українська, 31) були зареєстровані і проживали [PERSON] голова сімї, [INFO], [PERSON] дружина, [INFO], [PERSON] син, [INFO], [PERSON] син, [INFO] За заповітом від 08.07.2014 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Вербівцівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 8, [PERSON], [INFO], заповів все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті - своєму синові [PERSON], [INFO], жителю села Вербівці. Позивач [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 282236, виданого 07.08.1973 року. [PERSON] помер 06.11.2014 р. в с.Вербівці, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ № 197868, видане 07.11.2014 року Вербівцівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 08.07.2014 р. є [PERSON] (позивач). З Постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.09.2015 року слідує, що спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв 22.04.2015 року, подавши заяву про прийняття спадщини, однак видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на житловий будинок № 31 (раніше № 37) по вул. Українська (раніше вулиця Леніна) в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області неможливо, так як частка померлого в даному житловому будинку не визначена. Матір позивача [PERSON], [INFO], на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом (на обовязкову частку) не претендує, від видачі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя відмовляється також, що стверджено копією її заяви приватному нотаріусу Городенківського РНО [PERSON] від 22.04.2015 року (спадкова справа № 58/2015). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 366 від 02.09.2015 року, виданої виконкомом Вербівцівської сільської ради [PERSON], [INFO] слідує, що його батько [PERSON] користувався земельною ділянкою розміром 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку в селі Вербівці по вулиці Українській, 31, кадастровий номер 2621680101:01:002:0133. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Українській, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. П.4 ч.1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сімї. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Українській, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 346, 365, 392, 1216, 1222, 1233, 1268 ЦК України,,

Outcome: approved