Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 1, 5044 гектарів, в порядку спадкування за законом після смерті батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що її батько [PERSON], який помер 06.03.2008 році, мав право на земельний пай, оскільки був працівником ВАТ «Чугуївський агротехсервіс» і при розпаюванні землі, був внесений до списків громадян на виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) території Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області та складання державних актів на право власності на землю. Однак, за життя [PERSON] не встиг отримати сертифікату на право на земельну частку (пай). В звязку з зазначеним, позивач не може належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно після смерті батька, а саме земельну частку (пай) та отримати державний акт на право приватної власності на землю, та змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника до суду надійшла заява, в якій вона зазначала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, простить суд розглядати справу без її участі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до зали судових засідань не зявилась, подала заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та просила розглянути справу без її участі. Представник Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області до зали судових засідань повторно не зявився, був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Від представника третьої особи через канцелярію суду надійшла заява з проханням ухвалити рішення згідно чинного законодавства України без його участі. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Батько позивача, [PERSON], працював у ВАТ «Чугуївський агротехсервіс» і при розпаюванні землі, був внесений до списків громадян на виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) території Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області та складання державних актів на право власності на землю. Однак, за життя [PERSON] не встиг отримати сертифікату на право на земельну частку (пай). Довідкою виконавчого комітету Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 25.05.2015 р. № 02-41/114 підтверджується, що в результаті проведеного жеребкування земельних ділянок (паїв), розташованих на території Граківської сільської ради, ділянка № 555 площею 1, 5044 га належала [PERSON] (а.с.13). 06 березня 2008 р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ВЛ № 158760 (а.с.6). Після смерті спадкодавця, мати позивача (дружина спадкодавця) подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь позивачки [PERSON] (а.с.14). На момент смерті батька позивач [PERSON] фактично мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та шлюб (а.с. 17,18). У зв'язку з тим, що [PERSON] не може належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно, а саме земельну частку (пай) та отримати державний акт на право приватної власності на землю, вона змушена була звернутись до суду. Згідно з нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. Статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 вищезазначеного Закону України, до документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) відносяться рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З урахуванням зазначених вище положень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004року, в ухвалі Верховного Суду України від 10.10.2007року зроблено висновок, що неотримання спадкодавцем, включеним за життя до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), сертифікату на відповідну земельну частку (пай), не може бути підставою для відмови спадкоємцю в успадкуванні цієї ідеальної частки (паю). З огляду на зазначене, виходячи з того, що [PERSON] був включений до списку осіб - членів ВАТ «Чугуївський агротехсервіс», а отже набув право на земельну частку (пай), та враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду України, не отримання [PERSON] сертифікату не впливає на наявність у нього права на земельну частку (пай) і не позбавляє спадкоємців можливості успадкування наявного у спадкодавця майнового права. Таким чином, всебічно і повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням їх належність, допустимість, достатність і взаємозв'язок, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved