Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Братська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В своєму позові позивачі зазначили, що 25 жовтня 2011 року в с. Антонівка Братського району Миколаївської області померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, що розташована в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачі дізналися, 29.10.2007 року [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку онуці [PERSON] Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2014 року заповіт [PERSON] на ім'я [PERSON] визнано недійсним. Вони є спадкоємцями першої черги, однак, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на землю, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. До початку розгляду справи від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи до суду надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. 25 жовтня 2011 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: - земельної ділянки площею 5,62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075900, виданого 15 травня 2003 року Братською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 21 лютого 2003 р. № 63-р. 29 жовтня 2007 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 274 на ім'я [PERSON]. заповідаючи останній вищевказану земельну ділянку. Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2014 року заповіт [PERSON], складений 29 жовтня 2007 року на ім'я [PERSON], посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 274, визнано недійсним. Позивачі є спадкоємцями 1-ї черги за законом, інших спадкоємців не має. Позивачі звернулися до нотаріальної контори у встановлений ст. 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини, проте, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на землю, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Під час судового засідання судом встановлено, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено (арк.с. 13). Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Через втрату державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачі позбавлені іншого способу визнати за собою право власності на спадкове майно, ніж звернення до суду, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: approved