Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

16 квітня 2014 до Ужгородського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про визнання права власності на 1/5 частку квартири в порядку спадкування за законом, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач посилається на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на частку квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не залишила. Після смерті [PERSON] , її син -[PERSON], 1959р.н., відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач є спадкоємцем першої черги за правом представлення за законом, оскільки його батько [PERSON], який є сином [PERSON], відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивача. При зверненні до державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на майно. [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/5 частку квартри , що розташована за адресою: [ADDRESS] в спадкування за законом за правом представлення після померлої [PERSON] Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.05.2015року за письмовим клопотанням позивача [PERSON] було замінено неналежного відповідача у справі з Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] , а Реєстраційну службу Ужгородського міськрайонного управління юстиції залучено в даній справі в якості третьої особи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі , проти задоволення позову не заперечують . Третя особа- представник Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області Мочар І.І., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], пояснення представника третьої особи Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби - Мочар І.І., вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (1959р.н), [PERSON], [PERSON]та [PERSON] (1982р.н), що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.08.1993 року, виданого Ужгородським відділком Львівської залізниці та зареєстрованого Ужгородським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації у реєстровій книзі №78 . [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] , копія якого приєднана до матеріалів справи . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 19.01.1965 р. , [PERSON] [INFO] є сином померлої [PERSON] [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO] та [PERSON][INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16.02.1982р. Відповідно до довідки за №1251 виданої міським комунальним підприємством Житлово -комунального господарства «ТИСА» від 14.07.2014р., на день смерті [PERSON] постійно була зареєстрована та проживала в житловому будинку у [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37371524 від 17.05.2014року,приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу - Гецянин І.С. на підставі заяви [PERSON] (1982р.н) про прийняття спадщини, було зареєстровано спадкову справу за №56075771 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Як вбачається з письмової заяву [PERSON] (1959 р.н.), поданої до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Судом встановлено, що відповідно до нотаріально засвідченої письмової заяви [PERSON] та [PERSON] від 15.05.20015року, останні не претендують на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] а саме на частку належної їй квартири за адресою : Закарпатська область, [ADDRESS]. Відповідно до постанови від 14.05.2015р. приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гецянин І.С. , [PERSON] (1982р.н) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири у будинку в [ADDRESS], оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані нормами спадкового права, зокрема спадкуванням за законом, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Позивач є спадкоємцем, що звернувся з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON], і є сином [PERSON] 1959р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження . За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав, надання відмови в ній проводиться у строки, встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що дійсно позивач позбавлений на даний час можливості оформити своє право на спадщину на вищевказану частку квартири, після смерті [PERSON], що належала їй на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва виданого Ужгородським відділком Львівської залізниці від 17.08.1993р., однак, яке було втрачено, а спадкоємець на даний час може здійснити державну реєстрацію частки квартири на своє ім'я тільки на підставі рішення суду, оскільки, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири будинку в [ADDRESS] з причин, втрати правовстановлюючого документу на квартиру. Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся з письмовою заявою про прийняття спадщини на спадкове майно: частку квартири, в [ADDRESS], належної за життя [PERSON] та беручи до уваги, що інший спадкоємець [PERSON] (1959 р.н.) не претендує на спадщину у зв'язку із тим, що подав письмову відмову від спадщини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] (1982 р.н.) про визнання за ним права власності на 1/5 частку квартири в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати сплачені позивачем в повному обсязі та він не наполягає на їх стягненні з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved