Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - Відповідач), про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказує, що 22 січня 1997 року було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Загальна площа земельної ділянки 0.55 га. Земельна ділянка належала [PERSON], батьку Позивача, який оформив спадкові права та отримав свідоцтво про спадщину за законом. При зверненні Позивача до Держгеокадаству з метою виготовлення кадастрового номеру, виявилось, що змінились розміри ширини та довжини успадкованої ним земельної ділянки, від А до Б -19.03 м замість 18.3 від Г до В -18.80 м., замість 16.3 м. В зв'язку з чим Позивач не може отримати кадастрового номера земельної ділянки. Фактично у наявності земельна ділянка становить 0.5487 га. Звернувшись до відділу Держгеокадастру з метою виправлення помилки Позивач отримав відмову. На підставі вищевикладеного, Позивач просить, встановити, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0.55 га, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину від 03 вересня 2004 року, виданого Попільнянською державною нотаріальною конторою, має площу 0.5487 га; Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.5487 га, цільове призначення 0.2487 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.30 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на території Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, та належала померлому [PERSON], який помер [INFO] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи на стороні відповідача Відділ Держземагенства у Попільнянському районі Житомирської області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання Відповідачем позовних вимог, суд, у відповідності до статті 174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Судом з матеріалів справи встановлено, що земельну ділянку загальною площею 0.53 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2004 року, реєстраційний номер 3476, розмежовано відповідно до цільового використання в тому числі: 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), 0.28 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією рішення Голуб'ятинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 14 листопада 2014 року. Відповідно до копії акту обстеження земельної ділянки [PERSON] від 08 квітня 2016 року, під час обміру земельної ділянки від дороги по [ADDRESS] було встановлено проміри: [PERSON] - 20.5 м., [PERSON] - 21.8 м, [PERSON] - 18.1 м. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 22 січня 1997 року, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Голуб'ятинської сільської ради від 24 вересня 1993 року № 25, належить земельна ділянка площею 0.55 га, яка розташована на території Голуб'ятинської сільської ради, передана для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER]. Згідно напису державного нотаріуса Попільнянської держаної контори на Держаному акті, зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2004 року, право власності переходить до [PERSON]. Як вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2004 року, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року є його син [PERSON]. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0.55 га, яка передана у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Голуб'ятині, Попільнянського району Житомирської області і належала померлому. Нормативна оцінка земельної ділянки становить 5396 гривень. Відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки виконаного ФОП [PERSON], земельна ділянка загальною площею становить 0.5487 га. Як вбачається з листа Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 13 квітня 2017 року № М-265, робочою комісією Попільнянської селищної ради від 06 квітня 2017 року було здійснено виїзд на місце розташування земельної ділянки площею 0.55 га за адресою: [ADDRESS] та проведено її обстеження та було рекомендовано впорядкувати правовстановлюючі документи. Згідно до повідомлення Відділом у Попільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 10 серпня 2017 року № М-504/0/726/6-16, виданого [PERSON], щодо внесення виправлення до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 22 січня 1997 року і зареєстрованого за № [NUMBER] на ім'я померлого [PERSON], в зв'язку з уточненням промірів меж земельної ділянки, площею 0.55 га, розташованої в [ADDRESS] виправлення орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акта не допускається, та у зв'язку з тим, що з 01 січня 2013 року з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», територіальні органи земельних ресурсів не здійснюють видачу державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року "Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначених у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігається із ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі і факту встановлення правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки в прізвищі, імені, по батькові або замість імені зазначені ініціали, суду слід подати докази, що організація, яка видала документ не має можливості внести виправлення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на достатність підстав для встановлення факту що земельна ділянка площею 0.55 га, яка належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2004 року, виданого Попільнянською державною нотаріальною конторою та розташована за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 0.5487 га. Спадкоємцем першої черги за законом згідно приписів статті 1261 ЦК України, на його майно [PERSON] є його син [PERSON]. Згідно з положеннями частини першої, другої статті 1220, частини першої статті 1222, частини третьої статті 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Частинами першою, третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України. Відповідно до частини п'ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 131 ЗК України, передбачено, що громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Як вбачається з статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за Позивачем, право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0.5487 га.

Outcome: approved