Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON], звернувшись 25 грудня 2012 року до суду, просить поділити майно, що є їх спільною із колишнім чоловіком - відповідачем по справі [PERSON] сумісною власністю подружжя, а саме - легковий автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2004 року випуску, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], визнавши за нею право власності на ? частку вказаного автомобіля, при цьому присудити їй грошову компенсацію в розмірі 50% вартості спірного автомобіля, замість її частки у праві спільної сумісної власності на це рухоме майно, зобов'язавши відповідача сплатити їй зазначені кошти протягом 20 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили; просить стягнути з відповідача на свою користь ? частку документально підтверджених судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання їх шлюбу, яке мало місце 19 квітня 2011 року, між нею та відповідачем не було досягнуто взаємної згоди щодо способів та порядку поділу вищевказаного майна, набутого ними як подружжям за час шлюбу. Вказує, що у шлюбі з [PERSON] перебувала з 14 лютого 1998 року по 30 квітня 2011 року. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених нею у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень стверджуючи, що автомобіль марки RENAULT KANGOO, державний реєстраційний номер [NUMBER], дійсно був придбаний ними за час шлюбу, проте за кошти, які належали йому особисто, що були отримані внаслідок відчуження ним отриманого у спадщину нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з наданої позивачем копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року, ухваленого в цивільній справі №2 - 1616/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.5), в період з 14 лютого 1998 року по 30 квітня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З наданої за запитом суду інформації від 16.05.2013 р. №35/8-2689, що надійшла з відділу Державтоінспекції УМВС України в Рівненській області (а.с.37), вбачається, що з 02 квітня 2009 року за [PERSON] у реєстраційно-екзаменаційних підрозділах ВДАІ УМВС України в Рівненській області зареєстровано автомобіль марки RENAULT KANGOO, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як видно з наданої відповідачем копії довіреності від 14 червня 2012 року, посвідченої за №999 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] (а.с.40), [PERSON] уповноважив мешканців Хмельницької області [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом (зняти з обліку в органах ДАІ, продати, здати в оренду, обміняти). В судовому засіданні відповідач вищевказані обставини підтвердив, зауваживши, що на даний час, в тому числі й на момент призначення ухвалою суду від 08.07.2013 р. судової авто-товарознавчої експертизи, спірний автомобіль фактично вибув з його володіння і знаходиться у володінні й користуванні одного з представників за довіреністю від 14.06.2012 р. З огляду на це, він (відповідач) не спроможний був надати автомобіль у розпорядження експертної установи. Відповідно до ст.60, ч.1 ст.61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Виходячи з наведених норм сімейного законодавства та встановлених судом обставин справи сторони, перебуваючи у шлюбі, набули рухоме майно - легковий автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2004 року випуску, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Твердження відповідача про те, що він придбав спірний автомобіль за кошти, які належали йому особисто й були отримані внаслідок відчуження отриманого ним 24.12.2008 р. в спадщину нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с.27), суд оцінює критично, оскільки [PERSON] не надав документальних даних на підтвердження джерела походження таких коштів, окрім того, документально не підтвердивши коли і за яку суму коштів здійснив відчуження отриманої ним в спадщину квартири. Так, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як передбачено ч.1 ст.70, ч.ч.1, 2, 4 ст.71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України . Як уже зазначалося в ухвалі суду від 09.12.2013 р. про відновлення провадження у справі (а.с.51, 52), ухвалою Рівненського міського суду від 08 липня 2013 року провадження у даній справі було зупинене на час проведення експертизи у справі, на вирішення якої було поставлене запитання: яка ринкова вартість транспортного засобу - легкового автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2004 року випуску, номер кузова: [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], з урахуванням стану споживчого зносу, строку експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектності та обладнання станом на дату проведення експертизи; проведення експертизи було доручено експертам приватного підприємства "Експерт-Рівне-Консалт". Проте, як вбачається з надісланих суду вказаною експертною установою матеріалів за підсумками виконання ухвали від 08.07.2013 р. про призначення експертизи (а.с.47, 49, 50), зазначена ухвала була повернута в суд без виконання, оскільки відповідач ухилився від виконання покладеного на нього судом обов'язку - надати в розпорядження експертної установи легковий автомобіль марки RENAULT KANGOO, державний реєстраційний номер [NUMBER], а також правовстановлюючі документи на вказаний транспортний засіб. У зв'язку із зазначеним, судом [PERSON] було роз'яснено наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені частиною першою статті 146 ЦПК України, а саме - у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Виходячи з наведеного, вартість спірного транспортного засобу суд визначає на підставі наданого позивачкою Каталогу - "Бюлетень автотовароведа" №73 (а.с.56, 57), згідно якого ринкова вартість аналогічного автомобіля RENAULT KANGOO, 2004 року випуску, становить 64180 грн. Відтак, з урахуванням згоди позивача [PERSON] на присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на рухоме майно, до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає 32090 грн., адже частки майна дружини та чоловіка є рівними, оскільки іншої домовленості між ними немає. Позивач документально підтвердила понесені неї судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в загальній сумі 706 грн. 60 коп. (а.с.1, 14), тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь з відповідача.

Outcome: approved