Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

21 листопада 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи: Служби у справах дітей Волноваської райдержадміністрації Донецької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 19 квітня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У період шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . У червні 2011 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини. Відповідач забрав свої речі і переїхав проживати до батьків у місто Маріуполь, а вона з сином залишились проживати у місті Волноваха. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 серпня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Крім того, на підставі рішення суду з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, починаючи з 06 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З 06 червня 2011 року по січень 2013 року з відповідача примусово утримували аліменти з заробітної плати, оскільки він був офіційно працевлаштований. З лютого 2013 року і до теперішнього часу відповідач аліменти не платить, у зв`язку з чим заборгованість по аліментам станом на 01 жовтня 2019 року складає 124900, 31 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком від 10.10.2019 року, виданою Лівобережним ВДВС міста Маріуполь. На даний час вона з сином проживає у місті Волноваха. Відповідач [PERSON] з червня 2011 року жодного разу не навідав дитину, не поцікавився станом його здоров`я, розвитку, успіхами у школі, жодного разу не привітав сина зі святами та днями народження, не купував іграшок та одягу. Таким чином, між відповідачем та сином втрачено будь-який зв`язок, оскільки дитина взагалі не пам`ятає батька. На даний час відповідач не працює і не бажає працевлаштовуватись, постійно приховується від виконавчої служби, зникає з дому, щоб уникнути сплати аліментів на утримання сина. Тому, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . 25 листопада 2019 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в оновленій редакції, а саме в частині заміни третьої особи - Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мірошнікова-Заглинська О.А. у судове засідання не з`явились, надіславши на адресу суду заяву, в якій просили справу розглянути без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами за адресою його реєстрації, однак конверти були повернуті до суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області у судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника опікунської ради. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 серпня 2011 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 квітня 2008 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно з копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , про що 02 жовтня 2008 року було зроблено відповідний актовий запис № 845, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до довідки від 31 жовтня 2019 року за № 216, виданої Волноваською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 2 за підписом класного керівника Проскуріної Г.Л. та директора школи Мотіної О.І., [PERSON] , перебуваючи у розлученні з [PERSON] , має дитину, [PERSON] , 2008 року народження. Батько із дитиною не проживає, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та не цікавиться шкільним життям дитини. Згідно з довідкою, виданою Лікарською амбулаторією міста Волноваха 25 жовтня 2019 року, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , до дитячої поліклініки Центральної районної лікарні з`являвся завжди лише з мамою, [PERSON] , 1984 року народження. Батько не приймав участі у лікуванні та профілактичних заходах дитини. Як вбачається з відповіді на адвокатський запит Лівобережного ВДВС м. Маріуполь від 15 жовтня 2019 року за вих. № 15.1-7/14826, на виконанні у Лівобережному ВДВС м. Маріуполь знаходиться виконавчий лист № 2-1055/11 від 17 серпня 2011 року, виданий Волноваським районним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку й інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , починаючи з 06 червня 2011 року і по день повноліття дитини, тобто до [INFO] . Станом на 01 жовтня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів складає 124 900, 31 гривень. Згідно повідомлення опікунської ради Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха від 06 квітня 2020 року за підписом голови І.М . Капран , у зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрований та проживає в місті Маріуполі, зібрати необхідний пакет документів для прийняття відповідного рішення, опікунська рада Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха не має можливості. Таким чином, неможливо надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої дитини, оскільки, як зазначає позивач у позовній заяві та підтверджується відповідними доказами, з червня 2011 року відповідач не проявляє жодного інтересу до життя свого малолітнього сина, не спілкується з дитиною, матеріально та морально не підтримує його, що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що батько взагалі не спілкується з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , інтересу до життя дитини, її внутрішнього світу не виявляє, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача [PERSON] , якою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень, вказаний судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved