Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14.06.2005 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя не посвідчувала. За цією адресою він зареєстрований з червня 1993 року і по цей час. Його батько - [PERSON] помер ще раніше [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 01.07.2003 року). На початку 2017 року він звернувся до Царичанської державної нотаріальної контори. Був переконаний, що мати [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Державним нотаріусом було проведено перевірку наявності спадкового майна і виявилось, що мати мала право на цей будинок, як спадкоємець першої черги після смерті [INFO] [PERSON] , згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року. Згідно листа №375 від 14.12.2016 року КП "Царичанське БТІ Дніпропетровської обласної ради" житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] належить [PERSON] , та зареєстровано належним чином 22.11.1977 року "Дніпродзержинським БТІ". Крім того, 14.05.1997 року батьком [PERSON] було складено заповіт, за яким усе своє майно він заповів матері [PERSON] . Стверджує, що відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року його мати [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, вона проживала та була зареєстрована в цьому будинку, сплачувала комунальні платежі, обробляла огород. В січні 2017 року йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями саме на матір [PERSON] . Інших спадкоємців, які б вимагали свою частку спадщини не має, до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звертався лише він. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була померла [INFO] [PERSON] , яка прийцняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] померла мати позивача в даній справі - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 14.06.2005 року), яка на день смерті була зареєстрована та проживала разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя не посвідчувала. За вказаною адресою позивач зареєстрований з червня 1993 року і по цей час. Ще раніше, [INFO] , помер батько позивача в даній справі - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 01.07.2003 року). На початку 2017 року позивач звернувся до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , де виявилось, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] належить не матері, а померлому батькові - [PERSON] , а мати мала право на цей будинок, як спадкоємець першої черги після смерті [INFO] [PERSON] , згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року. Крім того, 14.05.1997 року [PERSON] було складено заповіт, за яким усе своє майно він заповів своїй дружині [PERSON] . Також, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] визнається такою, що прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном. В січні 2017 року позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями саме на [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців немає. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved