Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[INFO] помер [PERSON], який був постійним жителем с. Кропивна Золотоніського району Черкаської області. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якої, серед іншого, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка одержала в Золотоніській райдержнотконторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. [INFO] [PERSON] померла, а тому спадщину після її смерті прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON], подавши до Золотоніської райдержнотконтори заяви про прийняття спадщини. Однак [INFO] [PERSON] помер, а спадщину після його смерті прийняв його син, позивач по справі [PERSON]. Проте [PERSON] та [PERSON] не можуть оформити своє право на частину вказаного будинку, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус, постановою від 19.07.2016 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивачі були змушені звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності по 1/2 (одній другій) частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, від [PERSON], який є також представником [PERSON] за довіреністю, до суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] просив розгляд справи проводити за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача - Кропивнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 20.11.2005) [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №30. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 14.11.1953) померлі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, про що Маліївською сільською радою Золотоніського району Черкаської області зроблено відповідний актовий запис № 6. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1124/01-16 від 10.11.2016 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведена спадкова справа 12 червня 2007 року за №414 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, майновий пай та грошові вклади. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла у встановленому законодавством порядку. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 16.06.2015) [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №21. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] (серії [NUMBER] від 09.06.1956) його батьками були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 27.04.1954) батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], а своє прізвище вона змінила на [PERSON] в результаті укладення шлюбу, що стверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.10.1976 року. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41525849 від 17.09.2015 року та із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1124/01-16 від 10.11.2016 року після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] Прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] також стверджується відповідною довідкою виданою Кропивнянською сільською радою Золотоніського району № 1328 від 21 11 2016 року. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 25.08.2015 року) [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №27. Згідно із свідоцтвом про народження позивача (серії [NUMBER]) батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З довідки, виданої виконкомом Кропивнянської сільської ради за вих. № 633 від 12.07.2016 року, вбачається, що за померлим [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], що побудований у 1957 році, в якому він постійно проживав та був зареєстрований на день смерті, що стверджується відповідною погосподарською книгою № 8, особовий рахунок [NUMBER]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2016 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги. що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Так із вказаної довідки виданої виконкомом Кропивнянської сільської ради за вих. № 633 від 112.07.2016 року та копії технічного паспорту судом вбачається, що будинок був побудований у 1957 році. Оскільки сам будинок був побудований в 1957 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Таким чином, в силу вимог ст. 1218 ЦК України, після смерті [PERSON] вказаний будинок з господарськими будівлями був успадкований його дружиною [PERSON], а після її смерті - її дітьми [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1124/01-16 від 10.11.2016 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №341/2015. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від його сина [PERSON]. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №41656539. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа на вказаний будинок відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивачів у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення На підставі зазначеного та

Outcome: approved