Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання формулювання причини звільнення, зазначене в наказі генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна» № 62-к від 17.09.2018 року неправильним; зміни формулювання причини звільнення на «Звільнити [PERSON], начальника відділу організаційно-розпорядчої роботи адміністративного Департаменту 17 вересня 2018 року за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України»; стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 187 298 грн. 62 коп., компенсації за 95 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 127 477 грн. 79 коп., вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку у розмірі 85 785 грн. 63 коп. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 18 196 грн. 92 коп., що загалом становить 418 731 грн. 96 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.04.2012 року позивач відповідно наказу № 51-к була прийнята на роботу в ТОВ «НФ Трейдінг Україна» на посаду секретаря. 01.12.2015 року [PERSON] було переведено на посаду начальника відділу організаційно-розпорядчої роботи адміністративного департаменту згідно з наказом № 51-к. 31.08.2018 року позивач вимушена була звернутися до генерального директора ТОВ «НФ Трейдінг Україна» із заявою про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з грубим порушенням з боку керівництва підприємства законодавства про працю, а саме через невиплату з березня місяця 2018 року заробітної плати. У заяві про звільнення, яку через відмову у її прийнятті позивач надіслала поштовим відправленням цінним листом, просила звільнити з роботи з 17.09.2018 року. 17.09.2018 року на підставі заяви позивача був виданий наказ № 62-к та видано трудову книжку. Проте в наказі про звільнення запис про звільнення не відповідає поданій позивачем заяві про звільнення від 31.08.2018 року, оскільки підставою звільнення зазначено ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, замість підстави звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Також в наказі № 62-к не зазначено обов'язку здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку при звільненні за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Позивач зазначає, що на її прохання було відмовлено у внесенні відповідних виправлень та зміни формулювання причини звільнення на належне. Також у день звільнення позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі з березня 2018 року по день звільнення в розмірі 187 298,62 грн., компенсації за 95 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 127 477,79 грн. та вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України в розмірі 85 785,63 грн. У день звільнення 17.09.2018 року позивачу було відмовлено в наданні письмової довідки про розмір заборгованості ТОВ «НФ Трейдінг Україна», через що вона для визначення розміру позовних вимог зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для отримання довідки про розмір нарахованого відповідачем доходу, з якої стало відомо, що підприємство припинило нараховувати заробітну плату з квітня 2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 20.11.2018 року (а.с. 30, 31). В судове засідання 20.11.2018 року з'явились позивач та її представник [PERSON] Представник ТОВ «НФ Трейдінг Україна» в судове засідання не з'явився, представник відповідача Зайченко О.П. суду подав клопотання від 12.11.2018 року про відкладення розгляду справи, у якому зазначається про те, що ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі ТОВ «НФ Трейдінг Україна» отримано 07.11.2018 року, у зв'язку з чим строк до дати судового засідання становить 12 днів, тобто менший, ніж встановлений нормами ЦПК України (а.с. 39, 39 зв.). З урахуванням вказаних обставин, на підтвердження яких також у матеріалах справи наявне поштове повідомлення про отримання відповідачем процесуальних документів 07.11.2018 року (а.с. 34), судом було задоволено клопотання представника ТОВ «НФ Трейдінг Україна» про відкладення розгляду справи, судове засідання було призначено на 10.12.2018 року. В судове засідання 10.12.2018 року з'явились позивач та її представник. Представник відповідача Зайченко О.П. вдруге подав клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість у розгляді інших справ. Також представником відповідача поданий відзив на позов датований 29.11.2018 року, у якому зазначено про те, що поштове відправлення з ухвалою суду від 11.10.2018 року, якою встановлено строк для подання відзиву на позов не пізніше п'ятнадцяти днів з дні отримання ухвали про відкриття провадження у справі, було отримано 14.11.2018 року. Позивач та її представник заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та проти долучення до справи відзиву на позов, посилаючись на безпідставність такого клопотання, затягування розгляду справи, порушення відповідачем визначених законом процесуальних строків та зловживання процесуальними правами. Суд бере до уваги, що, як зазначено вище, ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 07.11.2018 року, що підтверджується матеріалами справи, а також письмовими поясненнями представника відповідача у клопотанні від 12.11.2018 року про відкладення розгляду справи. Відзив на позов поданий 29.11.2018 року, тобто з пропуском визначеного процесуальним законом та ухвалою суду п'ятнадцятиденного строку з дня вручення ухвали. Про причини пропущення вказаного строку відповідачем не зазначено. За вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому суд також враховує, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи завчасно був повідомлений належним чином, а саме відповідно поштового повідомлення судова повістка вручена 28.11.2018 року, та бере до уваги вимоги закону щодо строків розгляду трудових спорів, а також враховує те, що представник відповідача вдруге подає клопотання про відкладення судового засідання, відповідач є юридична особа, яка не позбавлена можливості забезпечити явку до суду іншого представника, тому судом визнані причини неявки представника відповідача в судове засідання неповажними та суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності представника відповідача за наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та викладені у ньому обставини. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із запису у трудовій книжці позивача, [PERSON] 04.04.2012 року була прийнята на роботу в ТОВ «НФ Трейдінг Україна» на посаду секретаря відділу організаційно-розпорядчої роботи, відповідно наказу № 51-к від 04.04.2012 р. (а.с. 18). 01.12.2015 року позивача було переведено на посаду начальника відділу організаційно-розпорядчої роботи адміністративного департаменту, згідно наказу № 51-к від 01.12.2015 р. 31.08.2018 року [PERSON] поштовим відправленням на ім'я генерального директора ТОВ «НФ Трейдінг Україна» надіслала заяву про звільнення від 31 серпня 2018 року у якій просила звільнити її за власним бажанням з 17 вересня 2018 року на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням ТОВ «НФ Трейдінг Україна» та його керівництвом законодавства про працю, що полягає в порушенні ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме не виплати заробітної плати, починаючи з березня 2018 року, також просила провести остаточний розрахунок при звільнені в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, в тому числі здійснити виплату вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, згідно зі ст. 44 КЗпП України (а.с. 12). 17 вересня 2018 року генеральним директором ТОВ «НФ Трейдінг Україна» було видано наказ № 62-к про звільнення [PERSON], начальника відділу організаційно-розпорядчої роботи адміністративного департаменту 17 вересня 2018 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за 95 календарних днів невикористаної щорічно відпустки (а.с. 15). У спірному наказі зазначено, що підстава для його видачі є заява [PERSON] від 17.09.2018 року. З пояснень позивача, вона подавала єдину вищевказану заяву про звільнення датовану 31.08.2018 року, будь яких інших заяв про звільнення не писала. Суд приймає до уваги ці пояснення позивача, оскільки на їх спростування жодних доказів відповідачем не надано, до того ж на наказі про звільнення [PERSON] розписалась 17.09.2018 року про ознайомлення з наказом, зазначивши на ньому про оформлення наказу на підставі її заяви про звільнення відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 15). Згідно положень ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно змісту спірного наказу про звільнення, у ньому не зазначена частина статті 38 КЗпП України за якою позивача звільнено з роботи. Відповідачем також не спростовано обставин наявності заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати з березня 2018 року та проведення розрахунку при звільненні [PERSON], у тому числі виплати останній відповідно наказу про звільнення компенсації за 95 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. За наведених обставин суд вважає формулювання причини звільнення позивача, зазначене в наказі ТОВ «НФ Трейдінг Україна» № 62-к від 17.09.2018 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, незаконним, у зв'язку з чим спірному наказі необхідно змінити формулювання причини звільнення на: «Звільнити [PERSON], начальника відділу організаційно-розпорядчої роботи адміністративного Департаменту 17 вересня 2018 року за власним бажанням, згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України». Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Дана норма закону кореспондується зі ст. 94 КЗпП України. За нормою ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Суд бере до уваги розмір заробітної плати [PERSON], зазначений в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України по формі ОК-7, відповідно яких розмір заробітної плати позивача в січні та лютому 2018 року становив 28425 грн. Отже, за період з березня 2018 року по день звільнення - по 17.09.2018 року заборгованість по заробітній платі становить у розмірі 186183 грн. 75 коп. ((28425 грн. х 6 міс.) + 15633,75 грн. - за 11 робочих днів вересня 2018 року). При цьому позивач просить стягнути заборгованість по зарплаті у розмірі 187298,62 грн., у зв'язку з чим вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково. При розрахунку компенсації за невикористану відпустку, з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, суд враховує наступне. У вересні 2017 року заробітна плата позивача становила 27856,61 грн. (21 робочий день), у жовтні 2017 року - 26492,69 грн. (21 робочих дні), у листопаді 2017 року - 26335 грн. (22 робочих дні), у грудні 2017 року - 26362,31 грн. (20 робочих дні), у січні 2018 року - 28425 грн. (21 робочих дні), у лютому 2018 року - 28425 грн. (20 робочих дні), у березні 2018 року - 28595,21 грн. (21 робочих дні), у квітні 2018 року - 28425 грн. (19 робочих дні), у травні 2018 року - 28425 грн. (21 робочих дні), у червні 2018 року - 28425 грн. (20 робочих дні), у липні 2018 року - 28425 грн. (22 робочих дні), у серпні 2018 року - 28425 грн. (22 робочих дні). Загальний розмір заробітної плати за 12 календарних місяців складає 334616 грн. 82 коп. Отже, середня заробітна плата за один день становить 1338 грн. 47 коп. (334616,82 грн. : 250 робочих дні). Компенсація за 95 днів невикористаної щорічної відпустки становить у розмірі 127 154,65 грн. (1338,47 грн. х 95). Ціна позову у цій частині нарахована у розмірі 127477,79 грн., тому заявлені вимоги слід задовольнити частково. Приписами ст. 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середньомісячна заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню, становить 28 510,11 грн. ((28425,25 грн. - за лютий 2018 р. + 28595,21 грн. - за березень 2018 року) : 2). Отже, вихідна допомога складає у розмірі 85530,33 грн. (28510,11 грн. х 3). Вимоги у цій частині позову слід задовольнити частково, оскільки позивач просить стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 85785,63 грн., що перевищує фактичний її розмір. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі змінами, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 1 390,74 грн. ((28425 грн. /зарплата за 20 робочих днів лютого місяця 2018 року/ + 28595,21 грн. /зарплата за 21 робочий день березня місяця 2018 року/ : 41 робочий день). Період з дня звільнення позивача до дня остаточного розрахунку, а саме з 18 вересня 2018 року по день ухвалення рішення 10 грудня 2018 року включає 59 робочих дні. У зв'язку з цим сума коштів, які підлягають виплаті за затримку розрахунку при звільненні складає у розмірі 82053 грн. 66 коп. (1390,74 грн. - середньоденна заробітна плата позивача х 59 робочих дні). За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. З відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, також слід стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial