Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

28.10.2019 року до Бабушкінського\~районного суду\~м.Дніпропетровська\~звернулась з\~позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачем, і знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, посилаючись на невеликі доходи та складне матеріальне становище. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі встановленому законодавством на дитину відповідного віку після шести років та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Ухвалою суду від 25.05.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у сумі встановлено законодавством України, оскільки має невеликий дохід, на його утриманні знаходиться двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також цивільна дружина [PERSON] . На момент народження дітей [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з яким вони спільно не проживають, адже він відбуває покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія» № 82 з 2016 року. Може сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем надано відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу того, що він є зареєстрованим у встановленому законом порядку чи біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що\~позивач та відповідач від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №114. З позовної заяви вбачається, що сторони з 2019 року проживають окремо, дитина знаходяться на утриманні позивача. Згідно довідки наданої відповідачем він з квітня по червень 2021 року отримав дохід від ФОП [PERSON] у розмірі 19492,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства"\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України упостанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст.189 цього Кодексу\~батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів,строки їх виплати тощо) не\~повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі\~України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка виховує дитину і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей. При цьому, факт відсутності у батька можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Суд відхиляє посилання відповідача на те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки в наданих копіях свідоцтв про народження батьками дітей вказаний [PERSON] . Доказів того, що відповідач є біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] також не надано. При визначенні розміру аліментів суд, перш за все, керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. З огляду на встановлені у справі обставини та наведені положення Закону,\~\~ суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.3 ст.181\~СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В той же час, ч. 1 ст.\~192\~СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн., суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів понесення вказаних витрат. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач при поданні позову до суду була звільнена від його сплати за законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial