Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 28.05.2015 року укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею. Син [PERSON] , [INFO] , є те, що на протязі останнього часу чоловік її принижував, ображав у присутності дітей, погрожував, що забере дітей, оформить російське громадянство та депортує із АР Крим. Вона змушена була повернутися по місцю реєстрації, на протязі восьми місяців вони проживають окремо, шлюб існує формально. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 28.05.2015 року, сторони 28.05.2015 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Київ, про що зроблено відповідний актовий запис за № 990 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя є двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останнього часу чоловік її принижував, ображав у присутності дітей, погрожував, що забере дітей, оформить російське громадянство та депортує із АР Крим. Вона змушена була повернутися по місцю реєстрації, на протязі восьми місяців вони проживають окремо, шлюб існує формально. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved