Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

10.10.2018 ТДВ «Експрес Страхування» звернулось із позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування, які мотивує тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ «Експрес Страхування» за Полісом № АК/4790636 від 29.07.2016, ліміт відповідальності 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн, страхувальник [PERSON], забезпечений транспортний засіб Honda Civic, д/н [NUMBER], застосовано пільгу 50% згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 30.09.2016 відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням відповідача, якого визнано винним у її вчиненні за рішенням суду, та транспортного засобу Renault Kangoo д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] На виконання умов Договору № АК/4790636 від 29.07.2016 позивач виплатив страхове відшкодування за шкоду, завдану власнику транспортного засобу Renault Kangoo д/н [NUMBER] в сумі 11 708,25 грн. Оскільки ТДВ «Експрес Страхування» не має доказів того, що відповідач має право користуватися пільговим коефіцієнтом 50%, а також відповідач не є власником автомобіля Honda Civic, д/н [NUMBER], 04.07.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією № 2808/16.309 про відшкодування шкоди у розмірі 5 854,12 грн в добровільному порядку, що залишилась без належного реагування з боку відповідача. З огляду на викладене позивач просить стягнути із відповідача вказану суму на відшкодування шкоди, а також 1 762,00 грн сплаченого судового збору. 24.10.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с. 37-39/. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. За відсутності доказів поважності причин неподання сторонами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи призначено на 14.12.2018. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ «Експрес Страхування» за Полісом № АК/4790636 від 29.07.2016, ліміт відповідальності 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн, страхувальник [PERSON], забезпечений транспортний засіб Honda Civic, д/н [NUMBER], застосовано пільгу 50% згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а.с. 11/. 30.09.2016 відбулась ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Honda Civic, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Renault Kangoo д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] /а.с.13/. Постановою Печерського районного суду м. Києві від 01.12.2016 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП /а.с.14/. 04.10.2016 [PERSON] звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із повідомленням про подію від потерпілого /а.с. 27/, 22.03.2017 подано заяву про страхове відшкодування /а.с. 28/. Пошкодження транспортного засобу Renault Kangoo д/н [NUMBER], що спричинені в результаті вказаної вище ДТП, підтверджуються актом огляду транспортного засобу від 04.10.2016 /а.с. 18-24/. Відповідно до калькуляції Ауатекс від 17.10.2016 № 4.16.309 вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo д/н [NUMBER] становить 11 708,25 грн /а.с.25, 26/. Коефіцієнт фізичного зносу запчастин, які підлягають заміні, становить 0,6298%. Згідно страхового акту № 4.16.309-1 та платіжного доручення № ЦО01327 від 29.05.2017 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 11 708,25 грн /а.с.29, 32/. Відповідно до п.9 Договору (Полісу) № АК/4790636 при укладенні полісу застосовано 50% коригуючий коефіцієнт як для пільговика [PERSON]. Докази щодо того, що відповідач також має право користуватися пільговим коефіцієнтом 50%, тобто є учасником війни, інвалідом ІІ групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до І або ІІ категорії, пенсіонером, відсутні. Також відповідач не є власником автомобіля Honda Civic, д/н [NUMBER]. Таким чином ТДВ «Експрес страхування» має право вимоги до відповідача у розмірі 11 708,25*50%=5 854,12 грн. 04.07.2017 позивачем направлено [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу /а.с 30/. Предметом спірних правовідносин у цій праві є відшкодування заподіювачем шкоди в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтями 3, 22, 28 цього Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням. Згідно ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 36.2 вказаного Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За приписами п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 9 Договору (полісу) № АК/4790636 при укладенні полісу застосовано 50% коригучий коефіцієнт як для пільговика [PERSON]. За матеріалами справи убачається відсутність доказів про те, що відповідач має право користування пільговим коефіцієнтом 50%, також він не є власником автомобіля Honda Civic, д/н [NUMBER], що є однією з основних умов надання підлоги під час страхування. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду України від 03.12. 2014 у справі № 6-183цс14, а також у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 686/20040/2012, провадження № 61-672 св 18. Матеріалами справи підтверджено та стороною відповідача не оспорено наявність судового рішення про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2016 у справі № 757/51093/16-п. Зібраними у справі доказами підтверджено розмір страхового відшкодування, який сплачено ТДВ «Експрес Стархування». За приписами статей ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Деліктне зобов'язання - це зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Отже, з огляду на обов'язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки в повному обсязі, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТДВ «Експрес Стархування» страхового відшкодування в прядку регресу у розмірі 5 854,12 грн, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, що стороною відповідача за відсутності відзиву не заперечувалося, дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, [PERSON] не доведено, що шкоду завдано не з його вини, а тому він є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога страховика, пред'явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування за ремонт пошкодженого у ДТП за участю відповідача автомобіля, є правомірною. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 1 762,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 3494 від 21.09.2018. На підставі викладеного,

Outcome: approved