Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою з вимогою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що є власником будинку № 10, що по вул. Завальна у с Неньковичі Зарічненського району Рівненської області (далі будинок), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2019 року серії ННО № 828500 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156897692 від 20.02.2019 року. У 2014 році позивачка на прохання своєї сестри [PERSON] прописала в будинку своїх батьків, [PERSON]. Фактично він проживав у будинку не більше одного місяця, договір найму житла не укладався. Відповідач фактично не проживає у вказаному будинку та не оплачує житлово-комунальних послуг, не бере участі в його утриманні, що перешкоджає позивачці повноцінно користуватись будинком. Тому позивачка змушена звернутись до суду з відповідним позовом. [PERSON] у судове засідання зявилась. Надала суду пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві просила позовні вимоги задоволити повністю. З приводу заочного розглдяду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, відзиву на позовну заяву не подавав, викликався у судове засідання 16 квітня 2019 року шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада України". Суд за результатом повного, всебічного, обєктивного судового розгляду у результаті дослідження письмових доказів, заслухавши покази свідка, пояснення позивачки дійшов наступного висновку. Як вбачається з витягу про державну реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156897692 від 20.02.2019 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2019 року серії ННО № 828500, позивачка являється власником будинку №10 по вул. Завальнаня у с Неньковичі Зарічненського району Рівненської області. У будинку згідно довідки № 306 від 21.02.2019 року виданої виконавчим комітетом Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований з 02.09.2014 року і по даний час також відповідач, [PERSON] [INFO], який не є родичем позивачки та інших осіб, які проживають у будинку. Свідок [PERSON], донька позивачки, у судовому засіданні надала покази у яких повідомила, що у 2014 році її тітка зареєструвала у батьківській хаті відповідача, який періодично туди приїжджав, але постійно не проживав. На даний час він не з'являвся мо місцю реєстрації продовж тривалого часу більше року. Вирішуючи спір суд виходив з того, що [PERSON] є власником будинку в якому зареєстрований відповідач. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернути до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що позивачка і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, відповідач фактично більше року не проживає в будинку. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим за адресою: [INFO] чинить перешкоди власнику будинку в користуванні своїм майном на власний розсуд тому він підлягає визнанню таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням та зняттю з реєстрації в органах реєстрації. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації в органах реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю з відповідача на користь позивачки повинен бути стягнутий судовий збір.

Outcome: approved