Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

13.03.2020р. заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) з вернувся до суду в інтересах держави з позовом до Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та [PERSON] (далі - відповідачі), в якій просить: - визнати незаконним та скасувати рішення Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 01.08.2018р., в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,5 га (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; - скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28478187 від 10.08.2018р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4822381300:04:010:0009 за [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути у комунальну власність територіальної громади Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області земельну ділянку загальною площею 0,5 га (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) вартістю 14 107 грн. 13 коп., для ведення особистого селянського господарства в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Позов обґрунтований тим, що рішенням Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 01.08.2018р., окрім інших, [PERSON] затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку, площею 0,50 га ріллі (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) для ведення особистого селянського господарства, розташовану [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення державним реєстратором Врадіївської районної державної адміністрації Горєловим І.С. 10.08.2018р. за № 28478187 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Прокурор вважає, що зазначене рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.12.2015р. № 2258-СГ вже отримувала у приватну власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 4822085400:02:000:0378 для ведення особистого селянського господарства в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Таким чином, відповідач [PERSON] на час подання заяви до Доброжанівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. У свою чергу Доброжанівська сільська рада, розглядаючи заяву [PERSON] , не перевірила факт використання нею свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, внаслідок чого земельна ділянка площею 0,50 га (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) незаконно вибула із земель комунальної власності, що є порушенням ч. 4 ст. 116, ч. 1 ст. 121 ЗК України. 11.08.2020р. від прокурора до суду надійшла заява, в якій останній обґрунтовує позовні вимоги в частині скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказуючи зокрема, що належним відповідачем за вказаною вимогою, з огляду на правову позицію Великої палати Верховного Суду (справи № 823/2042/16, № 361/4307/16) є саме [PERSON] . У судовому засіданні прокурора Яворська І.В. підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі та просила ухвалити рішення за наслідками проведення підготовчого провадження у зв`язку з визнанням відповідачами позовних вимог. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Власюк О.Є. визнали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд ухвалити рішення за наслідками проведення підготовчого провадження у зв`язку з визнанням ними позовних вимог. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачами пред`явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так судом встановлено, що [PERSON] 15.11.2017р. та 25.06.2018р. зверталася до Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області з письмовими заявами про надання дозволу на виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого, селянського господарства площею 0,5 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 17 від 22.12.2017р., [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,50 га ріллі. Рішенням Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 01.08.2018р., [PERSON] надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5000 га ріллі з кадастровим номером 4822381300:04:010:0009, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухому майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 201799111 від 25.02.2020р., державним реєстратором Врадіївської районної державної адміністрації Горєловим І.С. 10.08.2018р. за № 28478187, на підставі рішення № 5 від 01.08.2018р. Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,5 га в розмірі 1/1 частки. Відповідно до витягу із технічної документації від 03.12.2019р. № 274/0/201-19, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009 ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] складає 14 107 грн. 13 коп. Судом також встановлено, що [PERSON] 16.10.2015р. та 02.12.2015р. зверталася з письмовими заявами до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо надання дозволу на виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності не переданих у власність або не наданих в користування в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 1353-СГ від 30.10.2015р. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га в межах Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 2258-СГ від 19.12.2015р. [PERSON] надано у власність земельну ділянку, площею 2,0000 га ріллі з кадастровим номером 4822085400:02:000:0378 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Встановивши вказані обставини суд приходить таких висновків. Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, в тому числі, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, право власності на яку вона отримала на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 2258-СГ від 19.12.2015р. Таким чином [PERSON] використала своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в межах норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Незважаючи на це, відповідач [PERSON] звернулась до Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області із заявами про надання дозволу на виготовлення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого, селянського господарства площею 0,5 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 25.02.2020р., державним реєстратором Врадіївської районної державної адміністрації Горєловим І.С. 10.08.2018р. за № 28478187, на підставі рішення № 5 від 01.08.2018р. Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, право власності на земельну ділянку площею 0,5 га зареєстровано за [PERSON] в розмірі 1/1 частки. Відповідно до ст.ст. 16, 21 ЦК України та ст. 152 ЗК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 01.08.2018р., в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,5 га (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно ст. 18 Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єкти цих прав та видає інформацію з державного реєстру для подальшого використання заявником. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В свою чергу згідно пункту 812 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р., для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельної ділянки у власність із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передання її у власність чи надання у постійне користування. Вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації, зокрема, права власності визначений у ч. 1 ст. 24 Закону. Повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Отже державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб на земельну ділянку, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав на неї і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Вимога про скасування запису у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку є похідною від вимоги про скасування рішення Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 01.08.2018р., в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки, а тому її розгляд залежить виключно від вирішення основної вимоги, що в свою чергу свідчить про звернення з вказаною вимогою до належних відповідачів. Аналогічна правова позиції викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі № 823/2042/16 та від 13.06.2018р. у справі № 361/4307/16. Таким чином позовні вимоги в частині скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28478187 від 10.08.2018р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4822381300:04:010:0009 за [PERSON] , є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Частинами 1 та 2 ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з чч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЗК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Аналогічна правова позиції викладена у постановах Верховного Суду України від 17.02.2016р. у справі № 6-2407цс17 та від 02.03.2016р. у справі № 6-3090цс15. Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, яким надано [PERSON] земельну ділянку у власність, та скасування запису про реєстрацію права власності на останню, позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] повернути у комунальну власність територіальної громади Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області земельну ділянку загальною площею 0,5 га (кадастровий номер 4822381300:04:010:0009) вартістю 14 107 грн. 13 коп., для ведення особистого селянського господарства в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 306 грн. 00 коп., які понесені прокурор при подачі позову до суду, підлягають стягнення з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області в рівних частинах, а саме по 3 153 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved