Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

25.04.2019 р. [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Селидівської міської ради Донецької області, третя особа - [PERSON] , про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову зазначено, що на праві спільної сумісної власності [PERSON] , її батько [PERSON] та її мати [PERSON] мають двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно - частина квартири. [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори з питанням про визнання права на спадок за законом, проте з`ясувалось, що отримати свідоцтво не вбачається можливим, оскільки немає чітко визначених часток у кожного із співвласників. Просив визнати частки на право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно договору міни квартири від 19.04.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2077 та зареєстрованого 23.05.1995 року в бюро технічної інвентаризації за № 3141 рівними - по 1/3 частці кожного. Заперечення відповідача. Відповідач у строк, наданий судом, відзив на позовну заяву не подав. Надав заяву, в якій просив прийняти рішення на розсуд суду. Процесуальні дії у справі. 26.04.2019 р. було відкрито провадження по справі за позовною заявою. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. [PERSON] , її батьку [PERSON] та її мати [PERSON] на підставі договору міни на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11,15, 18-19). [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Постановою від 21.02.2019 р. у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено, так як частка спадкодавця [PERSON] не виділена (а.с.21, 23). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 2ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки позивач в іншому порядку, аніж в судовому, не має можливості встановити частки у праві спільній сумісній власності, так як один із співвласників - [PERSON] - помер. На підставі викладеного та

Outcome: approved