Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що, вона з сімєю, проживають у квартирі №2 багатоквартирного житлового будинку №18, розташованого по вулиці Залізничників, в місті Кагарлик, Київської області, яка згідно Свідоцтва про право власності на житло №4593, видане 17 квітня 2000 року згідно розпорядження Київської дистанції № 10 від 04 квітня 2000 року, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сімї - [PERSON] і [PERSON] Це одноповерховий багатоквартирний будинок, який складається з трьох квартир, які знаходяться під одним дахом. Зі сторони квартири №1 та квартири №3 у будинку є два входи на горище. По периметру будинку прокладено підїзні шляхи (заасфальтовані доріжки). Поза будинком знаходиться сад та допоміжні приміщення, до яких можливо дістатися тільки зі сторони квартири №1 та квартири №3. її квартира знаходиться посередині будинку між першою та третьою квартирами. На день подання позову до суду всі квартири в будинку №18 по вулиці Залізничників приватизовані, та належать на праві приватної власності його мешканцям: квартира №1 - [PERSON], квартира №3 - [PERSON] Рішенням [PERSON] міської ради №118-XI-XXIV прийнятим [PERSON] міською радою на XI сесії XXIV скликання 02 липня 2003 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану по вул. Залізничників, 18 в місті Кагарлику Київської області, загальною площею 0,0797 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №027446, виданий [PERSON] 15.09.2003 року на підставі вказаного рішення [PERSON] міської ради від 02 липня 2003 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №148. Позивачка вважає, що [PERSON] міська рада без виготовлення проекту відведення ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку і проектно-технічної документації, в проекті поділу якої, виходячи з існуючої ситуації, встановлюються території (об'єкти) спільного користування, які знаходяться у спільній частковій власності, а також без врахування будівельних, санітарних та протипожежних норм, незаконно надала у власність вказаним відповідачам частину прибудинкової території багатоквартирного будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності мешканцям вказаного будинку. Також, позивач посилалась на те, що [PERSON] міською радою під час передачі у приватну власність частини прибудинкової території багатоквартирного будинку, у складі прибудинкової території не було визначено об'єкти, що використовуються сторонніми користувачами за встановленими правилами експлуатації та користування (спільні проїзди, наскрізні проходи у будовах тощо), їх межі, а також обєкти загального призначення для групи будинків кварталу, мікрорайону, земельні ділянки, необхідні для здійснення реконструкції, ремонту та експлуатації існуючих магістральних наземних та підземних інженерних мереж. При цьому, межі цих об'єктів та особливості їх використання встановлюються у проекті поділу території (мікрорайону, кварталу) та подаються в складі проекту відведення земельних ділянок прибудинкових територій. Таким чином, за абрисом земельної ділянки у приватну власність відповідача перейшли підїзні шляхи багатоквартирного будинку. Акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки відповідача вона не підписувала як співвласник квартири. Позивачка вважає, що вже протягом досить тривалого часу відповідач грубо порушуює її права, перешкоджає користуватися прибудинковою територією будинку, в якому вона мешкає, а саме підїзними шляхами , а також не дозволяє прохід асфальтовими доріжками, якими весь час діставалися до саду та сараїв, незаконно встановила арматуру в пішохідну доріжку та влаштувала огорожу якою обнесла незаконно приватизовану земельну ділянку. Просила суд визнати незаконним та скасувати вказане рішення і визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Також просила зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією та відновити стан вказаної земельної ділянки шляхом видалення арматури з пішохідної доріжки та демонтажу огорожі якою обнесено земельну ділянку , розташовану по вул. Залізничників, 18 в місті Кагарлику Київської області, загальною площею 0,0797 га. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Відповідач [PERSON] та представник відповідача пояснили, що позов не визнається, так як позивачем не доведено, що будинок є багатоквартирний, що земельна ділянка є прибудинковою територією, а також просили відмовити у позові з підстав пропуску строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] міської ради не зявився в судове засідання і розгляд справи проведено у його відсутність. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] пояснив, що є співвласником квартири з позивачем та вважає обґрунтованим позов. Після перерви не зявився в судове засідання і розгляд справи закінчено у його відсутність. Представник третьої особи без самостійних вимог - Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області не зявився в судове засідання і розгляд справи проведено у його відсутність. Судом встановлено слідуюче. [PERSON] з сімєю, проживають у квартирі №2 багатоквартирного житлового будинку №18, розташованого по вулиці Залізничників, в місті Кагарлик, Київської області, яка згідно Свідоцтва про право власності на житло №4593, видане 17 квітня 2000 року згідно розпорядження Київської дистанції № 10 від 04 квітня 2000 року, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сімї - [PERSON] і [PERSON] Це одноповерховий багатоквартирний будинок, який складається з трьох квартир, які знаходяться під одним дахом послідовно одна за одною. Квартира позивачки знаходиться посередині будинку між першою та третьою квартирами. Всі квартири в будинку №18 по вулиці Залізничників приватизовані, та належать на праві приватної власності його мешканцям: квартира №1 - [PERSON], квартира №3 - [PERSON] Відповідачка [PERSON] проживає в квартирі №1 вказаного будинку . Рішенням [PERSON] міської ради №118-XI-XXIV прийнятим [PERSON] міською радою на XI сесії XXIV скликання 02 липня 2003 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану по вул. Залізничників, 18 в місті Кагарлику Київської області, загальною площею 0,0797 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №027446, виданий [PERSON] 15.09.2003 року на підставі вказаного рішення [PERSON] міської ради від 02 липня 2003 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №148. Відповідно до технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадян встановлено на місцевості та погоджено зовнішні межі земельної ділянки відповідача без участі позивача ( а.с.88-95 т.1). Відповідно до методичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.12.2011 року №389, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку. Згідно ст.1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» - обєднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - обєднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Таке обєднання співвласників житлового будинку №18 не було створено. На а.с.53 т.2 є повідомленням виконавчого комітету [PERSON] міської ради про реєстрацію 28.01.2008 року обєднання співвласників багатоквартирних будинків « Залізничник» а.с.104 по вул. Залізничників в м. Кагарлику в яке входить і житловий будинок №18. Але вказаний доказ не є допустимим відповідно до ст.59 ЦПК України, так як не містить посилання про реєстрацію вказаного обєднання як юридичної особи у відповідному державному реєстрі. Згідно копії листа КП «Південне бюро технічної інвентаризації» від 09.09.2013 року вбачається , що будинок №18 по вул. Залізничників в м. Кагарлику має статут багатоквартирного житлового будинку .( а.с.28 т.1). Повідомлення головного інженера ПАТ « Українська залізниця» від 31.05.2016 року на а.с.96 т.1 про те, що спірна земельна ділянка є присадибною земельною ділянкою не є допустимим доказом, так як не містить посилань на джерело інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (чч. 2, 3 ст. 42 ЗК України). При цьому під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов'язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов'язані з утриманням і експлуатацією будинку. При приватизації державного житлового фонду особи, яким передано у власність жилі приміщення в одноквартирних будинках, набувають право власності на земельні ділянки, де розташований будинок, шляхом їх приватизації згідно із положеннями ЗК У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників (стаття 42 ЗК) Нормами земельного законодавства не передбачено можливість передачі у власність чи користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки ( на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частина. (підпункт "д" п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 ( з послідуючими змінами) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Відповідач [PERSON] незаконно приватизувала частину, а саме 0,0797 га земельної ділянки багатоквартирного житлового будинку на якій розташовані підїзні шляхи багатоквартирного житлового будинку без згоди позивача, що встановлено рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 11.11.2011 року в справі №2-599/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], виконкому [PERSON] міської ради про визнання незаконним акту, визначення межі території та порядку користування нею яке набрало законної сили і тому на підставі ст.61 ч.3 ЦПК України вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.( а.с.11 т.2 ). Так як незаконними рішеннями міської ради, видачею державного акта на право власності на земельну ділянку, державною реєстрацією земельної ділянки порушено право позивача на користування підїзними шляхами багатоквартирного житлового будинку та право на обєднання власників багатоквартирного жилого будинку і отримання у власність або користування земельної ділянки на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкові території, то на підставі ст.152 ч.3 п.г ЗК України визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради №118-XI-XXIV прийняте [PERSON] міською радою на XI сесії XXIV скликання [PERSON] міської ради 02 липня 2003 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, розташованої по вул. Залізничників, 18 в місті Кагарлику Київської області, загальною площею 0,0797 га. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №027446, виданий [PERSON] 15.09.2003 року на підставі рішення [PERSON] міської ради від 02 липня 2003 року №118-XI-XXIV та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №148. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3222210100:03:021:002. В решті позову слід відмовити, так як відповідно до ст.60 ЦПК України позивач не довела обставин яким обґрунтовувала позов, так як не надала допустимих доказів відповідних схем , складених особою яка має відповідну ліцензію на проведення землевпорядних робіт. про конкретне місце розташування арматури та огорожі з привязкою до будинку на конкретній частині прибудинкової території відповідно до п.2.2 положення Про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, затвердженим наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 5.04.1996 року. Посилання відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, так як станом на 15.09.2003 року коли позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку і стала власником спірної земельної ділянки та порушила права позивача діяли положення ст.ст.71,76 ЦК України ( 1963 року) про строк позовної давності 3 роки і про початок перебігу строку позовної давності з дня виникнення права на позов. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ЦК України про позовну давність застосовується до позовів, строк предявлення яких , встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності ЦК України. Станом на 1.01.2014 року не сплив строк позовної давності у позивача, а тому діють положення ст.268 ч.1 п.4 ЦК України про те, що позовна давність не поширюється на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади , або органу місцевого самоврядування , яким порушено його право власності або інше речове право. Вказаний п.4 ч.1 ст.268 ЦК України виключено на підставі Закону від 20.12.2011 року, але позивач дізнався раніш про порушення свого права і тому для позивача діють положення ст.268 ч.1 п.4 ЦК України.

Outcome: approved