Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 12.07.2021 звернулися в суд з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання за ними права спільної часткової власності на ј частину за кожним, житлового будинку [ADDRESS] , як частку в майні «колгоспного двору», мотивуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті був зареєстрований та проживав на [ADDRESS] , після його смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса Городоцької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на означене будинковолодіння, однак у видачі такого - відмовлено, оскільки спадковий будинок має статус «колгоспного\~двору», а відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак позивачі, як останні члени колгоспного двору змушені звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав, просили позов задовольнити. Ухвалою судді від 16.07.2021 провадження у справі відкрито. [PERSON] у заяві від 12.10.2021 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 117). Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , у заяві від 12.10.2021, позов підтримала, з мотивів у ньому наведених, просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителів (а.с. 118). Представник відповідача Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської\~області Юрчак Ю. у заяві від 07.09.2021 позов визнав, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 115). Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно\~Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні. В п. 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року\~(в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2\~ст. 123 ЦК УРСР 1963 року\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За положеннями\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із Свідоцтва на право особистої власності, виданого 25.03.1991 Самбірським МБТІ на підставі рішення Городоцького районної ради №62 від 21.02.1991 убачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», головою якого значився [PERSON] (а.с. 20). Про те, що будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] , як головою колгоспного двору, окрім іншого підтверджується довідкою Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області №955 від 09.06.2021 (а.с. 25). Із вищеозначеної довідки, інших матеріалів справи видно, що [PERSON] , є сином [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є невісткою, а [PERSON] та [PERSON] онуками (а.с. 25). Як убачається із технічного паспорта на житловий будинок, що на [ADDRESS] , будинок 1977 року побудови, складається із чотирьох житлових кімнат, двох коридорів, ванни, кухні, загальна площа будинку\~92,5 кв.м, з них житлова\~63.2 кв.м, при будинку є господарські будівлі: літня кухня-сарай, гараж, господарська будівля, погріб, вбиральня, колодязь, огорожа (а.с. 21-24). Із витягів з погосподарських книг за 1983-1995рр., довідки Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області №955 від 09.06.2021, копії будинкової книги, інших матеріалів справи видно, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, які не втратили права на частку в майні колгоспного двору значились [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , а також позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25, 30-36). Із копії спадкової справи №175/2020 заведеної 25.08.2020 Городоцькою державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , заповіту не складав, що 28.04.2021 державним нотаріусом, за заявою [PERSON] , видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що на [ADDRESS] - відмовлено, оскільки спадковий будинок відповідно до правовстановлюючого документа має статус «колгоспного двору» (а.с. 82-114). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] не може бути об`єктом спадкових прав, оскільки має статус «колгоспного двору», позивачі є останніми членами колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗаконуУкраїни "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», позивачі є його останніми членами і не втратили частку в майні цього двору, за ними слід визнати право спільної часткової власності на 1/4 частину, за кожним, означеного будинковолодіння, як частку в майні «колгоспного двору».

Outcome: approved