Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

14.07.2014 року до суду надійшов позов Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі за текстом ПАТ КБ "ПриватБанк", яким представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.08.2010року в сумі 11223,15грн., та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 243,60грн., посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язання за вказаним кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача, підтримавши доводи позову, просив задовольнити його в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, вказані у позові. Представник відповідача у судовому засіданні, спочатку визнавши наявність заборгованості в [PERSON] перед позивачем за кредитною карткою, просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими позивачем за користування кредитом в сумі 6231,14 та штрафів в розмірі 1016,63грн., стверджуючи, що кредитний договір укладений у супереч вимогам законодавства - з недодержанням письмової форми, тому фактично є недійсним, проте відповідачка не заперечує, що брала у борг в позивача за кредитною карткою кошти і не заперечує проти їхнього повернення. Згодом представник відповідача, стверджуючи, що позивачем пропущений строк позовної давності - звернення до суду з таким позовом, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стверджуючи, що датою останнього руху коштів є 31.05.2011року - тобто, що саме з цієї дати існує заборгованість у відповідача в розмірі 4056,85грн. і тому сплинув строк позовної давності. Разом з тим, представник відповідача, визнавши, що вона дійсно отримувала кошти за кредитною карткою, не повернула усю їх суму в повному обсязі, не надав жодного доказу у виді квитанцій щодо повернення відповідачем будь-яких коштів, отриманих нею за кредитною карткою. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно матеріалів, наданих суду, 12.08.2010року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 4100,00грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, підписавши заяву разом з Умовами надання банківських послуг і правилами користування платіжною карткою, укладання між ним та банком договору підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою додані до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч.1ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, а, згідно ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Представник позивача стверджує у позові, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за договором зі своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого в неї станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 11223,15рн., з яких: 3981,38грн. - заборгованість за кредитом; 6231,14грн. - заборгованість за відсотками, 500.00грн. - штраф (фіксована частина); 510,63грн. - штраф (відсоткова складова), відповідно до умов договору, - надавши суду докази на підтвердження своїх доводів. На ухвалу суду за клопотанням представника відповідача позивачем надано виписку з рахунку відповідача - щодо руху коштів. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що за картковим рахунком відповідача було встановлено ліміт користування коштами, який опісля позивачем було збільшено відповідно до умов договору - в односторонньому порядку, а відповідач, продовжуючи користуватися кредитною карткою - знімаючи з рахунку кошти через банкомати та поповнюючи рахунок, таким чином визнала правомірність дій позивача. Останній раз рух на рахунку відбувався за участю відповідача 25.06.2011року - депозит 200грн. через відділення банку-позивача, що розташоване по вул.Вільямса, 73/1 (а.с.63), тому строк позовної давності не пропущений, тим більш, що строком закінчення договірних відносин є дата повного погашення за кредитним договором, що, в даному випадку, не було зроблено відповідачем. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України регламентується недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання; відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору, зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1ст.1054 ЦК України), а згідно до вимог ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і відповідно зі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню, оскільки представник позивача стверджує, що відповідач має заборгованість перед позивачем, а представник відповідача не заперечують наявність боргу - неповернутих позивачу коштів, отриманих за кредитним договором. Відповідно до заяви №1412010200168447827 від 12.08.2010року, відповідач погодився, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, - складають між нею та банком ДОГОВІР про надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомилася та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, що були представлені їй для ознайомлення у письмовому виді. Також у Заяві, перед підписом відповідача [PERSON] вказано, що Умови і Правила надання банківських послуг розміщені також на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, які відповідачка зобов'язалася виконувати та з якими відповідачка зобов'язалася в подальшому ознайомлюватися на сайті на предмет їх зміни. Фактом зняття коштів з карткового рахунку та користування кредитною карткою відповідач підтвердила факт укладення кредитного договору та погодження з його умовами. Що ж до твердження представника відповідача, щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з таким позовом, то суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки позов був направлений представником позивача до суду 03.06.2014року, що підтверджується також квитанцією про сплату судового збору, надійшов до суду 14.07.2014року, останній раз рух на рахунку відповідача відбувався за участю відповідача 25.06.2011року - депозит 200грн. через відділення банку-позивача, що розташоване по вул.Вільямса, 73/1 (а.с.63), та, крім того, рух за рахунком відбувався відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» та п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», що діяли на момент укладання кредитного договору між сторонами, та про існування яких відповідачу було відомо, що підтверджується її підписом під її згодою у заяві на отримання банківських послуг.

Outcome: approved