Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах своїх та неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] в інтересах своїх та неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] - звернулися в суд з позовом до ТзДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку зі смертю годувальників. Просять стягнути з відповідача: на користь [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю його дружини [PERSON] та відшкодування моральної шкоди, загальною сумою - 7730 (сім тисяч сімсот тридцять) грн.; на користь [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю його матері [PERSON] та відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 5 629,68 грн. (п'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять грн. шістдесят вісім коп.); на користь [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю його дружини [PERSON] та відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 7730 (сім тисяч сімсот тридцять) грн.; на користь [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю його матері [PERSON] та відшкодування моральної шкоди, загальною сумою 4475,1 грн. (чотири тисячі чотириста сімдесят п'ять грн. десять коп.); на користь [PERSON], неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відшкодування моральної шкоди, спричиненої несплатою страхового відшкодування по 20000 (двадцять тисяч) грн. на кожного; покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце [INFO], на 560 км.+700м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Ковирі Пустомитівського району Львівської області загинули: [PERSON] - дружина [PERSON] та мати неповнолітньої [PERSON], а також її сестра [PERSON] - дружина [PERSON] та мати неповнолітнього на той час [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] ДТП сталася внаслідок того, що водій [PERSON], який керував автомобілем «Scania», номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «BSS BSL», номерний знак [NUMBER], що перебував у володінні ТзОВ «Mior trans s.r.o.»(Словацька республіка), при об'їзді автомобіля «ГАЗ-33021» номерний знак [NUMBER], в якому знаходились загиблі [PERSON] та [PERSON], порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на автомобіль «ГАЗ-33021», який на той час в русі не перебував, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] померли. Вказані обставини встановлені досудовим слідством у справі №124-0268 ГУМВСУ у Львівській області, а також рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2013 року. Позивачі зверталися до відповідача СТДВ «Глобус», який за дорученням МТСБУ та словацької страхової компанії повинен був провести страхову виплату. Відповідач визнав свій обов'язок виплатити страхове відшкодування та погодився виплатити зазначене відшкодування в розмірі 15 384, 78 грн., а також по 2550 грн. членам сім'ї загиблих у відшкодування моральної шкоди, що підтверджується листом № 2754/ВРСВ від 26.07.2009р. Однак відповідач визнаного ним безспірно страхового відшкодування не виплатив до сих пір. У судовому засіданні позивач- [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. У судове засідання позивач- [PERSON] не з'явився, 21.05.2014 року подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення судової повістки. У відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача- [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цивільним кодексом України встановлено, що: - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст. 1172); - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 2 і 5 ст. 1187); - у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею 18 років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років); 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого - до досягнення ними 14 років. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди (ч.ч. 1 і 2 ст. 1200). Статтею 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" міститься роз'яснення про те, що у випадку смерті потерпілого організація або громадян, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Частиною 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини (зокрема) фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а ч.2 ст. 1168 ЦК України - що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У відповідності до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - п.9). В ДТП загинули дружини і матері позивачів, в результаті чого чоловіки загиблих у віці 31 і 36 років залишились вдівцями, а троє їхніх дітей у віці від 9 і до неповних 13 років - без матерів. Таким чином, безспірним є той факт, що позивачі і їхні неповнолітні діти в результаті ДТП зазнали, як моральних, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер. За вище наведених обставин суд приходить до висновку про те, що на користь кожного з позивачів і їхніх неповнолітніх дітей слід стягнути по 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що (на думку суду) буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості. У частині 22.1 статті 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Outcome: approved