Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

24 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Тридубської сільської ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. За ініціативою суду до участі у розгляді справи залучено в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Кривоозерську районну державну адміністрацію, відділ Держгеокадастру у Кривоозерському районі, [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої 21 лютого 2014 року. В склад спадщини входить земельна ділянка, площею 2.6644 га., розташована в межах території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 067501, виданого 16 грудня 2003 року Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області. Посилаючись, що оригінал правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 067501, виданого на ім'я [PERSON] втрачено, тому державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач просить про задоволення позовних вимог. В подальшому позивачем позовні вимоги змінені, про що подана письмова заява, в якій позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, так як після смерті [PERSON] спадщина також була прийнята ще одним спадкоємцем першої черги за законом - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представники Тридубської сільської ради, Відділу Держгеокадастру у Кривоозерському районі, Кривоозерської районної державної адміністрації в судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги сільська рада визнала, треті особи не заперечують проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 762974 (а.с. 4). Позивач будучи донькою померлої є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії I-ФП № 251608 (а.с.10) , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016969157 (а.с. 6), свідоцтва про шлюб серії 1-ФП № 127487 (а.с. 11). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка, площею 2,6644 га, кадастровий номер 4823984200:02:000:0301, належна спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 067501, виданого 16 грудня 2003 року Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області, (а.с. 8), розташована в межах території Тридубської сільської ради Кривоозерського району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність спадкодавцеві на праві власності земельної ділянки також підтверджується витягом із Державного земельного кадастру (а.с. 38). Судом встановлено, що останнім постійним місцем проживання спадкодавця - [PERSON] було Донецька область м. Шахтарськ мікрорайон Журавлівка[ADDRESS], на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживала [PERSON], (а.с. 35-36). Місто Шахтарськ Донецької області є населеним пунктом на території якого здійснюється антитерористична операція. Згідно ч. 1 ст. 9-1, ч. 1 ст. 11-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 19) та спадкової справи № 195/2014 від 08.08.2014 року (а.с. 17-20) першою заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] була подана спадкоємцем [PERSON] до Кривоозерської державної нотаріальної контори 08.08.2014 року (а.с. 18), на підставі чого спадкова справа зареєстрована в спадковому реєстрі за № 195/2014. Відсутність у спадкоємця [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті "Кривоозерщина" № 72 від 16.09.2015 року (а.с. 9), стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 3). 2 Згідно ст. 13 Конституції України, ст.ст.152-153 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформаційної довідки № 46151122 від 14.12.2016 року (а.с. 21) у Спадковому реєстрі відсутні заповіти після смерті [PERSON] Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі втрати документа, який засвідчує право власності на майно, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності. Виходячи з того, що інший спадкоємець першої черги за законом, не подавала заяву про відмову від прийняття спадщини, передбачену ч. 1 ст.1273 ЦК України, враховуючи вищезазначені приписи закону, досліджені письмові докази, пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позивач має право в порядку спадкування на земельну ділянку, належну спадкодавцю [PERSON] в розмірі 1/2 частки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved