Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради, Управління державного земельного агентства у Вінницькій області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання не перешкоджати у користуванні проїздом загального користування, зазначивши, що відповідач [PERSON] приватизувала земельну ділянку не в тих межах, якими користувалася, а додатково захопила близько трьох метрів проїзду загального користування вулицею Салтикова-Щедріна в м. Вінниці. Внаслідок даної приватизації ширина вулиці між садибами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звузилась до чотирьох метрів замість 7,5 метрів, оскільки дана ділянка вулиці являється тупиком, тобто в'їзд та виїзд здійснюється з однієї сторони, пішохідний тротуар відсутній, то звуження проїзної частини унеможливлює роз'їзд та розворот автомобілів. Вважають, що Вінницька міська рада, затверджуючи технічну документацію на відповідну земельну ділянку, передала в приватну власність земельну ділянку більшої площі, а ніж мала на неї право [PERSON], внісши зміни до площі земельної ділянки в попередні рішення, що, на думку позивачів, вказує на незаконність передачі земельної ділянки у власність [PERSON], в силу чого позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Вінницької міської ради № 647 від 31.03.2004 року, про затвердження технічної документації із складання Державних актів на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], а також рішення виконкому Вінницької міської ради від 13.04.2004 року № 665, яким винесено зміни до рішення № 1911 від 28.12.2000 року в частині збільшення площі земельної ділянки з 270 на 296 кв.м., Визнати недійсним державний акт серії ВН № 137248 від 15.07.2004 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0296 га, кадастровий № 0510100000020200009, цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] звільнити проїзд загального користування між будинковолодіннями [ADDRESS], в [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх обставинами викладеними в позовній заяві, додатково зазначивши, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем до майна, яке розташоване по [ADDRESS], а позивач [PERSON] являється спадкоємцем до майна, яке розташоване по [ADDRESS]. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснивши, що позивачі не є суміжними землекористувачами, при цьому взагалі не можуть підтвердити своє відношення до житлових будинків, що розташовані по [ADDRESS]. Вважають, що при приватизації було додержано всіх необхідних вимог. Ділянку обмірювала комісія із Вінницької міської ради. Межі із суміжними землекористувачами - погоджено. Проїзд є достатнім, що підтверджується наданими фотодоказами та замірами МЧС. Вважають позов безпідставний та поданий неналежними позивачами, просили у позові відмовити. Представник відповідача Вінницької міської ради Люльчак Л.П. в судовому засіданні зазначила, що доказів порушення прав позивачів немає. Ширина проїзду становить близько 7,5 метрів. Рішень Вінницької міської ради про створення проїзду по [ADDRESS] - не приймала, документів щодо визначення його ширини - немає, користування даним проїздом склалось на підставі фактично користування землею. Просила в позові відмовити. Представник відповідача Управління державного земельного агентства у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності(а.с. 33). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 137248 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0296 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 10). Зміст кадастрового плану земельної ділянки, складеного 2003 року ДП "Поділлягеодезкартографія", вказує, що земельна ділянка, яка належить [PERSON], має загальну площу 0,0296 га., та межує з землями гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідь Головного управління Держкомзему у Вінницькій області № 01-02-24/7518 від 20.12.2011 року та клопотання Головного управління Держкомзему у Вінницькій області від 04.10.2011 року № 1138 вказують, що, на думку Головного управління Держкомзему у Вінницькій області, при наданні [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] у власність, були допущені порушення вимог чинного законодавства, в результаті чого дане Управління звернулось до Вінницького міського голови [PERSON] про приведення у відповідність із законодавством відповідних рішень Вінницької міської ради (а.с. 13,14). Згідно відповіді № КО-01-1361/5-05-8 від 16.05.2011 року Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради вказано, що земельна ділянка [PERSON] не виходить за межі створу тупикової частини [ADDRESS] та оформлених земельних ділянок по [ADDRESS]. Ширина проїзду в районі будинковолодіння складає орієнтовно 7,5 м. Встановлення меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) здійснюється проектною організацією, яка має відповідну ліцензію на виконання зазначених робіт.(а.с. 15). Відповідь на розгляд скарги № 08-2/10258 від 02.12.2010 року Головного управління МНС України в Вінницькій області вказує, що [PERSON] приватизували частину своєї ділянки за рахунок проїжджої частини, на даний час фактична ширина проїзної частини складає 7,8 м., нормована - 3,5 м. згідно ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».(а.с. 48). Матеріали технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на землю громадянки [PERSON] по [ADDRESS], на території Вінницької міської ради вказують на наявність заяви від 10.04.2003 року № Д-1286, згідно якої [PERSON] зверталась до Вінницького міського управління земельних ресурсів про видачу їй Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 270 кв. м. по [ADDRESS], на підставі рішення ВМР № 1911 від 28.12.2000 року (а.с. 54), наявність висновків Вінницького міського управління земельних ресурсів та управління містобудування і архітектури, які вказують на відсутність обмежень та сервітутів(а.с. 56,57), наявності витягу з рішення виконкому Вінницької міської ради № 1911 від 28.12.2000 року про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 270 кв. м. [ADDRESS] (а.с. 58), наявності рішення Вінницької міської ради № 647 від 31.03.2004 року про затвердження технічної документації з складання Державного акту на право на землю, в тому числі [PERSON] по [ADDRESS](а.с. 59), наявності рішення виконкому Вінницької міської ради № 665 від 13.04.2004 року, яким змінено площу та погосподарський номер відповідної земельної ділянки, а саме: з 270 кв.м. на 296 кв.м. та з [ADDRESS] на [ADDRESS] відповідно(а.с. 58), наявності протоколу обстеження та погодження меж земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], який вказує, що межі із суміжними землекористувачами погоджено(а.с. 61), наявності кадастрового плану земельної ділянки, складеного 2003 року ДП "Поділлягеодезкартографія", згідно якого земельна ділянка, яка належить [PERSON], має загальну площу 0,0296 га., та межує з землями гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [ADDRESS](а.с. 62). Заява [PERSON] до міського голови Вінницької міської ради від 21.11.2000 року вказує, що [PERSON] просить передати безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 270 кв.м. по [ADDRESS].(а.с. 79). Із оглянутої та дослідженої в судовому засіданні інвентарної справи(а.с. 44) вбачається, що за будинковолодінням по [ADDRESS], закріплено земельну ділянку 600 кв.м. Зміст схематичного плану розподілу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку [ADDRESS] по пров. Добролюбова, вказує, що [PERSON] користується земельною ділянкою 270 кв.м., а [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою 330 кв.м., всього 600 кв.м.(а.с. 80). З наданих суду фотодоказів(а.с. 84, 86-90) не вбачається, що земельна ділянка [PERSON] розташована безпосередньо на проїзній частині дороги. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], бажаючи реалізувати своє право на одержання у приватну власність земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS], звернулась до Вінницької міської ради з відповідною заявою, вказавши відому їй площу земельної ділянки, а саме: 270 кв.м., в послідуючому, при виготовленні технічної документації, площа даної земельної ділянки була визначена на рівні 296 кв.м. згідно з кадастровою зйомкою, що було взято до уваги Вінницькою міською радою та затверджено відповідну технічну документацію, при цьому технічна документація на [ADDRESS] відсутня, що унеможливлює об'єктивно стверджувати про збільшення відповідної земельної ділянки саме за рахунок [ADDRESS], фактична ширина якого в районі земельної ділянки [PERSON] не суперечить вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Суд не бере до уваги та відхиляє в якості доказу при ухвалені рішення Акт комісії мікрорайону «Корея-1» від 29.01.2013 року, оскільки даний Акт стосується мешканців [PERSON] та [PERSON] з відповідними замірами ширини [ADDRESS], яка становить 4 м., при цьому зазначено лише, що [PERSON] зробила аналогічну приватизацію, однак без зазначення вимірів ширини вул. [PERSON] в районі земельної ділянки [PERSON] (а.с. 107). Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII ( в редакції чинній станом на передачу [PERSON] земельної ділянки у власність) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу;будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Норма ст. 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII вказує, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пункт 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( в редакції чинній станом на 31.03.2004 року - рішення ВМР № 647) вказує, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин. Згідно п. 7.27 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ширина смуги руху житлових вулиць становить 3,5 м., кількість смуг руху - 2-3. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. За даних обставин, враховуючи, що в розумінні ст. 3 ЦПК України до суду мають право звернутись особи виключно за захистом своїх порушених прав та інтересів, а позивачі так і не надали суду доказів порушення саме їх прав та інтересів, при цьому не будучи суміжними землекористувачами із земельною ділянкою [PERSON], що розташована по [ADDRESS], не надали суду жодного доказу того, що вони мають майнові права на житлові будинки, що розташовані по [ADDRESS], не надали докази того, що вони згідно закону мають право захищати права інших осіб або державні та суспільні інтереси, беручи до уваги відсутність жодної технічної документації на [ADDRESS], яка могла б підтвердити встановлені та закріплені розміри даного провулку, що об'єктивно дало б змогу суду встановити чи збільшення відповідної земельної ділянки [PERSON] відбулось за рахунок саме [ADDRESS], враховуючи, що відповідне збільшення ділянки було визначене під час кадастрової зйомки, знайшовши своє відображення у відповідному кадастровому плані, який в послідуючому був затверджений компетентним органом, при цьому суд враховує, що фактична ширина проїзної частини [ADDRESS] в районі земельної ділянки [PERSON] не суперечить нормам п. 7.27 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо ширина житлових вулиць, з огляду на те, що розпорядниками земель, які знаходяться у межах населених пунктів, є відповідні органи місцевого самоврядування, а відтак Вінницька міська рада передаючи в приватну власність [PERSON] відповідну земельну ділянку та затверджуючи виготовлену технічну документацію, діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, в силу чого суд вважає, що позов є безпідставний, а тому в задоволені позову слід відмовити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed