Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

22.03.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому згідно з розпорядженням №С-04 від 03.01.1995 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво за [NUMBER] про право спільної сумісної власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область (а.с.5). Право власності на житло значиться зареєстрованим в КП «Криворізьке БТІ» ДОР за №97п-75-75 на підставі вказаного правовстановлюючого документу на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що слідує з відповіді №1145 від 12.09.2018 року (а.с.30). Згідно копій паспортів заявників, їх прізвище українською мовою вірно пишеться як «[PERSON]», а імена «[PERSON]» та «[PERSON]», російською прізвище «[PERSON]», а імена «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно (а.с.6-7, 9-10). Таким чином, аналізом документів та співставленням даних в них суд приходить до висновку, що під час видачі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 03.01.1995 року в зазначенні прізвища та імен заявників було допущено помилки, пов'язані з невірним перекладом з російської мови на українську. З метою усунення виявлених протиріч шляхом виправлення помилок, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради як органу, який видав правовстановлюючий документ, однак отримали відмову з роз'ясненням права на звернення до суду з метою встановлення факту належності саме їм правовстановлюючого документу, що слідує з відповіді від 06.07.2018 року №4538/8 (а.с.12). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено в п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності [PERSON], [PERSON] та іншим співвласникам - [PERSON], [PERSON] свідоцтва за [NUMBER] про право спільної сумісної власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область, під час видачі якого відомості про прізвище та імена заявників зазначено з допущенням помилки - «[PERSON] та «[PERSON]». Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні прізвища та імен заявників в правовстановлюючому документі на житло дійсно допущено помилки, які неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності їм правовстановлюючого документу в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації ними вільно та в повному обсязі всіх прав як співвласниками житлового приміщення, а саме володіння, користування та розпорядження житлом. За даних обставин вимоги заявників є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, відповідно до яких при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат та їх відшкодування у цих справах не застосовуються. У зв'язку з цим понесені заявниками витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved