Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

22 березня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом. В прохальній частині позову визнати недійсним договір строкового вкладу номер рахунку 26359634467592 від 11 березня 2019 року, сума 35000,01грн. між позивачем та відповідачем. Судові витрати по справі покласти на відповідача та стягнути з нього на її користь сплачений нею судовий збір. Компенсувати позивачу моральну шкоду в розмірі 900грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11 березня 2019 року вона прийшла в відділення АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Дніпро, вул.. 20 річчя Перемоги, буд. 22, для переоформлення договору строкового вкладу після закінчення попереднього. Під час переоформлення вона почула від операціоніста а ні точної суми відсотків за вкладом, а ні терміну на який він укладається. Також вона не бачила і не отримувала на руки договір до його підписання. Операціоніст змусила її поставити свій підпис на трек паді до прочитання договору строкового вкладу. Як тільки отримала на руки і уважно його прочитала, виявилося, що договір укладено на рік, а не на 6 місяців, як просила, договорі пропонує 13,5% річних, а не 15% як зазначено на сайті «ПриватБанку», виплата відсотків буде в кінці терміну, а не щомісяця, як вона просила. Просить врахувати, що їй 77 років і вона пережила інфаркт, після того обману вона кілька днів себе погано почувала. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2019 року по справі було відкрито провадження та призначено її до підготовчого судового засідання (а.с. 21). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2019 року по даній справі було закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 29). В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, суду пояснила, що під час переоформлення документів підписала електронне табло планшету на якому не було жодної інформації, а вже на паперовому носії побачила, що умови в договорі зазначені зовсім інші. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини поважності неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавали. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 11 березня 2019 року між позивачем та акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанкд» було укладено договір вкладу за №SAMDNWFD0072261912601, згідно умов договору [PERSON] здійснила вклад на 365 днів до 11.03.2020р. включно, початкова сума вкладу 35000,01грн., на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 13.5% річних (а.с. 6,7). Відповідно до п. 5.1. умов договору, дострокове повернення вкладу не передбачене (а.с. 6) Згідно ч.1ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року). Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У пункті 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Разом з тим, згідно з частиною четвертою статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад (депозит), застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка також підлягає розірванню за заявою клієнта у будь-який час. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Наведені норми закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Відповідно до п.п.1, 6 ст.4 вказаного Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору №SAMDNWFD0072261912601 на суму 35000,01грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та наданих ним доказів. Не надано суду і належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу коштів отриманих від позивача, згідно договорів №SAMDNWFD0072261912601 від 11.03.2019 року, не надано оригіналу договору з якого б дійсно вбачався підпис позивача. Вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди є не обґрунтованою та ні чим не підтверджено, що в результаті цієї події позивачу себе погано, не надано жодного підтверджуючого документа про стан здоров`я. З огляду на викладене, в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 900 грн. з відповідача на користь позивача слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial