Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, який згодом уточнив, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення, що частка [PERSON], який помер [INFO], в праві спільної сумісної власності на квартиру № 45, що знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв. м., житловою площею 42,5 кв. м., становила 1/6. В обґрунтування вимог позивач вказує, що його померлому батьку належала на праві спільної сумісної власності частка квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі, отримав відмову, у зв'язку із тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його було повідомлено належним чином. Попередньо подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Крім того, уточнив позовні вимоги та просив визначити, що частка [PERSON], який помер [INFO], в праві спільної сумісної власності на квартиру № 45, що знаходиться в будинку [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв. м., житловою площею 42,5 кв. м., становила 1/7. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце їх було повідомлено належним чином. Попередньо подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.1969 року, виданим бюро ЗАГС с. Комсомольське Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний запис за № 26. З свідоцтва про право власності на житло від 19.06.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) за №13525 від 19.06.1996 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що квартира № 45, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.05.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 746. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно за законом, у тому числі, на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру № 45, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], який є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за № 207/02-31 від 27 січня 2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Позивач звернувся у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Однак, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру № 45, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], становила 1/7.

Outcome: approved