Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

30 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування вказала, що з 13.05.2013 р. по березень 2016 р. перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти були зареєстровані та проживали разом з нею в кв. [ADDRESS] . 31.08.2018 року відповідач забрав дітей та не повернув їх, вона неодноразово просила відповідача повернути дітей, разом з поліцією намагалась зустрітись з дітьми з метою активної участі у їх вихованні та утриманні, але відповідач не надав їй такої можливості оскільки постійно був відсутній вдома. Їй стало відомо, що відповідач дуже часто залишає дітей з сторонніми людьми на невизначений час. Вважає відмову відповідача повернути їй дітей безпідставною, оскільки вона не вживає спиртних напоїв, наркотичних засобів, добре ставиться до дітей, цікавиться їх інтересами та захопленнями, приділяє належну увагу щодо їх виховання та навчання. Проживає разом з 4 дітьми в однокімнатній квартирі, площею 27,8 кв. м. [ADDRESS] , в якій створені всі необхідні умови для проживання дітей, діти забезпечені одягом, взуттям, спальними місцями, ноутбуком, продуктами харчування, книжками. Вона працює машиністом пакувальної машини 4 розряду у ПАТ «ПВП`Кривбасвибухпром» отримує заробітну плату у розмірі 50 грн. та знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] віком до трьох років, отримує допомогу від держави в розмірі 860 грн., державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 8205,74 грн., щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 1576,67 грн., аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 750 грн., тому має можливість матеріально утримувати дітей і забезпечити достойний рівень їх життя. За місце роботи та проживання характеризується з позитивної сторони. Вона любить своїх дітей, бажає, щоб вони росли в нормальній обстановці. Також вока має можливість забезпечити дітям гідні умови проживання, навчання, всебічного фізичног ота психічного розвитку. Просила визначити місце проживання дитини [PERSON] та дитини [PERSON] з нею за адресою: [ADDRESS] . 11 лютого 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням дати та часу розгляду справи. 19.03.2019 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа -\~Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання дитини. 20.03.2019 р. [PERSON] була подана зустрічна уточнена позовна заява. 25.04.2019 р. [PERSON] була подана зустрічна збільшена позовна заява. 04.08.2020 р. [PERSON] була подана остаточна редакція зустрічної збільшеної позовної заяви до [PERSON] , третя особа -\~Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визначення місця проживання дітей, звільнення від сплати аліментів, стягнення безпідставно отриманих аліментів та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування вказав, що він є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З матір`ю своїх дітей відповідачем [PERSON] , позивач [PERSON] проживав до квітня 2018 р. однією сім`єю, але не перебував з нею у шлюбі та змушений був піти, тому як остання часто залишала своїх 6-х дітей, та невідомо де перебувала. 02 липня 2018 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини його доходу, на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей [PERSON] продовжувала залишати дітей на свою старшу неповнолітню доньку [PERSON] . Він неодноразово говорив з [PERSON] щодо недопустимості залишення дітей без нагляду дорослих, але остання не реагувала, та почала перешкоджати у спілкуванні його з дітьми (у зв`язку з чим він звернувся з відповідною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради), не відповідала на телефонні дзвінки, у присутності дітей вчиняла сварки, що негативно впливало на психіку малолітніх дітей. Він неодноразово звертався із заявами до відповідних органів, щодо систематичного залишення [PERSON] дітей без нагляду дорослих. 31.08.2018 р. приблизно о 17.30 год., він приїхав після роботи побачити своїх дітей, за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , через вікно він побачив, що діти в квартирі знов були самі. Він побачив, на тілах своїх дітей висипи та рани, спитав у дочки [PERSON] [PERSON] , чим хворіють діти та чому їх не лікують, на що остання відповіла, що на ліки немає грошей. Він попросив [PERSON] вивезти дітей до нього на вулицю, та повіз дітей до приймального відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР, з лікарні 01.09.2018 р. дітей направили до Обласного комунального закладу «Криворізький шкірно-венерологічний диспансер», де лікар встановив діагноз дітям: Слеті [PERSON] : вульгарне імпетиго розповсюдженої форми, дитина хворіла на час звернення до лікаря 7-10 днів; Слеті [PERSON] : вульгарне імпетиго дитина хворіла на час звернення до лікаря 2-5 днів, захворів від брата, лікар призначила лікування дітям. В той же день, він привіз дітей до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР на прийом до лікаря педіатра, для огляду дітей ще й лікарем педіатром, де з записів в медичній картці молодшого сина [PERSON] , дізнався, що з часу народження дитини, який народився недоношеним, [PERSON] не виконувала призначення лікарів, не відвідувала лікаря педіатра та інших профільних лікарів, коли медична сестра приходила щоб оглянути дитину, [PERSON] була відсутня дома, з немовлям знаходилась неповнолітня дочка [PERSON] [PERSON] . З записів в картці дитини сина [PERSON] він дізнався, що останній раз [PERSON] приводила дитину на огляд 23.03.2018 р., що підтверджує факт, що [PERSON] не зверталась до педіатра з приводу лікування хворої дитини [PERSON] та, що у разі не лікування існувала загроза життю та здоров`ю малолітній дитині невиконанням батьківських обов`язків [PERSON] , що могло призвести до серйозних та незворотних наслідків в стані здоров`я дитини. З повідомлення завідувача дитячого садочка, який відвідував син [PERSON] , він дізнався, що дитина не відвідувала заклад з 21.08.2018 р., зі слів матері дитина хворіє. 01.09.2018 р., після того, як [PERSON] не відповідала на телефонні дзвінки та СМС повідомлення, він написав заяву до Тернівського ВП, до якої долучив копії медичних документів. Після написання заяви до поліції, він приїхав за місцем проживання [PERSON] щоб віддати дітей матері для лікування, а також передати ліки та призначення лікарів, але [PERSON] знов не було дома, на його телефонні дзвінки та дзвінки працівників поліції, які також їй телефонували зі своїх мобільних телефонів, не відповідала. Він забрав дітей до себе додому, почав лікування, оформив довідку (неоплачувану) про тимчасове звільнення від роботи по догляду за хворою дитиною, але лише на старшого сина, тому як з меншим сином [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною, тому лікарі не мали права оформлювати лікарняний на батька, який працює. У вересні 2018 р. він звернувся із заявою до Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей з ним. Спеціалісти служби у справах дітей приходили до ньго додому, проводили обстеження умов проживання, та склали акт від 21 вересня 2018 р., в якому зазначили, що для дітей, за місцем проживання батька, створені належні умови для нормального життя та розвитку. Також в даному акті спеціалісти зазначили, що у дітей є лише літній одяг, тому як дитячий одяг та іграшки залишились у [PERSON] , яка так і не передала їх дітям. Під час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини в Покровському районі 04.10.2018 р., на якому розглядались його заява та заява [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , мати підтвердила, що дітей вона до лікаря не водила, що їй медична сестра порадила обробляти зеленкою рани на тілі дітей. Крім того, на комісії відповідач [PERSON] пояснила, що вже перебувала на обліку в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, з приводу залишення дітей без нагляду. Комісією було прийнято рішення, що малолітні діти можуть проживати як з батьком [PERSON] так і з матір`ю [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду. Після того, як з ним залишились мешкати діти, він тривалий час намагався влаштувати дітей в дитячий заклад за місцем свого мешкання та місцем мешкання дітей, але [PERSON] не надавала своєї згоди на переведення дітей в дошкільні навчальні заклади за місцем їх проживання разом з батьком, чим перешкоджала отриманню дітьми дошкільної освіти. За весь час проживання дітей з ним, [PERSON] один раз приїздила до нього додому, без попередження, з трьома особами: невідомим чоловіком, своїм батьком - [PERSON] та своїм неповнолітнім сином [PERSON] , 2003 року народження. Вчинила сварку, вимагала щоб він відчинив двері, намагалась провокувати його на сварку, згодом викликала патрульну поліцію. Працівники поліції, після розмови з ним, впевнились, що з дітьми все гаразд, а він не відчиняє двері [PERSON] , тому як остання поводила себе агресивно. За час проживання дітей з ним, з 01.09.2018 р. всі витрати на дітей несе лише він. [PERSON] через Нову Пошту направила для дітей 5 посилок, з цукерками, носками, двома машинками. З часу проживання дітей з ним всі витрати на дітей несе лише він. В той час, як відповідач отримувала значні аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , які мешкали з ним: за період з вересня 2018 р. по січень 2019 р., включно, [PERSON] отримала аліменти з його заробітної плати в розмірі 20\~619 грн. 71 коп., в той час як він змушений був купувати дітям одяг, ліки, іграшки. Рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 19.09.2018 р. № 345 «Про цільове витрачання аліментів гр. [PERSON] » було рекомендовано відповідачу [PERSON] до першого числа кожного місяця надавати до комісії з питань захисту прав дитини виконкому Тернівської районної у місті ради підтверджуючи документи щодо цільового витрачання аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , протягом трьох місяців. У відповіді виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 18.01.2019 р. № 1/31-38 зазначено, що [PERSON] не виконувала вищевказане рішення: в другій половині жовтня та листопаді 2018 р. до служби у справах дітей документів щодо цільового використання аліментів не надавала, на телефонні дзвінки не відповідала, двері помешкання не відчиняла, свідомо ухилялась від виконання рішення виконкому Тернівської районної у місті ради від 19.09.2018 р. Також, у відповіді зазначено, що ознайомившись з товарними чеками, наданими відповідачем [PERSON] , та беручи до уваги той факт, що з початку вересня 2018 р. малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком, спеціаліст служби у справах дітей відзначає, що більшість коштів, які були отримані матір`ю дітей у вересні 2018 року в якості аліментів, витрачені на продукти харчування і речі, які не були використані безпосередньо дітьми, на утримання яких власне і надійшли ці кошти, тобто не за їх цільовим призначенням. Крім того, в той час як діти мешкали з ним, відповідач [PERSON] отримувала виплати на дітей, які також використовувала не за цільовим призначенням. У відповіді від 28.05.2019 р. № 01-08/302, наданої на його заяву щодо перевірки цільового витрачання коштів [PERSON] , Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді зазначив, що [PERSON] не підтвердила куди нею були витрачені кошти, отримані на дітей [PERSON] та [PERSON] за період з вересня 2018 року по травень 2019 р., у зв`язку з чим Центром було направлено клопотання до управляння праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради щодо призупинення соціальних виплат на [PERSON] та [PERSON] . Незважаючи на те, що дитина [PERSON] , з 31.08.2018 р. постійно мешкав з ним, [PERSON] не припинила відпустку по догляду за дитиною, не вийшла на роботу, використовуючи цільову відпустку по догляду за дитиною не за призначенням, та приступила до роботи лише 10.09.2019 р. З відповіді Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 21.05.2020 року № 1/31-280, він дізнався, що 31.01.2020 року [PERSON] , під час подачі нею до управління праці та соціального захисту населення заяви про перевірку права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, повідомила, що діти [PERSON] та [PERSON] з нею не проживають, та не задекларувала їх у складі своєї сім`ї. Але, вже 12.02.2020 р. [PERSON] особисто принесла до ПАТ «КЗРК», за місцем його роботи, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.02.2020 року ВП № 58707926 винесену державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В тексті вищевказаної постанови було зазначено: проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику після відрахувань податків у розмірі 1/3 частини на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] до досягнення ними повноліття. Утримувати 50% заробітної плати у зв`язку з тим, що наявна заборгованість у сумі 20260,35 грн., станом на 01.07.2019 р. з урахуванням поточних аліментів після погашення боргу утримувати 1/3 частини доходу боржника. Подаючи заяву на примусове виконання стягнення аліментів та особисто отримуючи в Покровській ВДВС постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] від 04.02.2020 року [PERSON] не зазначила, що діти з нею не мешкають з 31.08.2018 р., і що вона їх не декларує як членів своєї сім`ї. Він змушений був звернутись до суду із заявою про припинення стягнення аліментів. В зустрічній збільшеній позовній заяві просив суд: визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з ним за адресою: [ADDRESS] ; звільнити його від сплати аліментів згідно з судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року на користь [PERSON] на утримання дітей; визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року (Справа № 215/2151/18, 2-н/215/289/18) про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на його користь 20\~619 грн. 71 коп. безпідставно отриманих аліментів на утримання дітей за період з 01 вересня 2018 року до 01 лютого 2019 року; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання та у власність дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, на користь батька [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на його користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з цивільним позовом\~\~ [PERSON] до\~ [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справи, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Представник позивача за первісним позовом, представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти зустрічного позову заперечує. Представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] , в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала в повному обсязі, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що діти сторін з 31 серпня 2018 року постійно мешкають з батьком, знаходяться на його утриманні. Мати дітей у період з 01.09.2018 р. до 01 лютого 2019 року отримувала аліменти на дітей, але використовувала їх не на утримання дітей. Крім спільних зі [PERSON] дітей, [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей. 17.01.2020 року мати дітей була звільнена з роботи за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку, на даний час інформації щодо свого працевлаштування [PERSON] суду не повідомила. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Деркач Н.В. в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду, в інтересах дітей, враховуючи наданий до суду висновок органу опіки та піклування. Статтями\~43,\~211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову з таких підстав. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено,\~що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2014 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 вересня 2016 року. 24 січня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що з квітня 2018 року сторони стали проживати окремо і між ними було досягнуто домовленості про те, що їх сини [PERSON] та [PERSON] будуть проживати з матір`ю. 02 липня 2018 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, було видано судовий наказ, який набрав законної сили 02 липня 2018 року про стягнення аліментів зі [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його доходу на користь [PERSON] , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29.05.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно Акту від 17.08.2018 року, складеного комісією служби у справах дітей виконкому Тернавської районної у місті ради, встановлено, що станом на дату складання акту з [PERSON] мешкали шестеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло від 19.08.1993 року та технічного паспорту однокімнатна квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому, у зв`язку тим, що між сторонами почали виникати непорозуміння щодо порядку виховання спільних дітей, [PERSON] звертався до виконкому Тернівської районної у місті ради та до Тернівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявами про те, що колишня співмешканка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання спільних дітей. 31 серпня 2018 року [PERSON] забрав синів [PERSON] та [PERSON] відвіз їх до приймального відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР, з лікарні 01.09.2018 р. дітей направили до Обласного комунального закладу «Криворізький шкірно-венерологічний диспансер», де лікар встановив діагноз дітям: Слеті [PERSON] : вульгарне імпетиго розповсюдженої форми, дитина хворіла на час звернення до лікаря 7-10 днів; Слеті [PERSON] : вульгарне імпетиго дитина хворіла на час звернення до лікаря 2-5 днів, захворів від брата, лікар призначила лікування дітям, що підтверджується медичними довідками, які знаходяться в матеріалах справи. З того часу, з 31.08.2018 року діти залишились проживати у батька [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 21.09.2018 року на підставі заяви [PERSON] ,\~\~квартира, в якій проживає [PERSON] з сином [PERSON] та сином [PERSON] ,\~\~складається\~\~з 1 житлової кімнати, кухні, коридору, прихожої, санвузла. Санітарно-гігієнічний стан квартири задовільний. Для кожної дитини виділені окремі ліжка для сну та відпочинку, постільна білизна, іграшки, гігієнічні засоби, одяг. Згідно витягу з протоколу №13 засідання комісії з питань захисту пра дитини в Покровському районі від 04.10.2018, з розгляду заяв [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , комісія вирішила, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , можуть мешкати як з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так і з матірью [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно діагностичного висновку дитячого та сімейного психолога майстерні психології і арт-терапії "ІНТЕНЦІЯ" за результатами психологічного дослідження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] від 14.09.2018 року, встановлено прихильність до батьків, [PERSON] : демонтструє емоційний зв`язок з батьком, поряд з татом почувається впевнено і спокійно. На тимчасову розлуку з татом реагує плачем і за декілька хвилин заспокоюється, що вказує на надійність прихильності до батька. Прихильність до мами діагностувати не вдалось; [PERSON] : прислуховується до прохань батька, на розлуку з татом реагує спокійно. На зустрічах демончтрує емоційно стабільні і надійні стосунки з татом. Про маму нічого не розповідає за своєю ініціативою, на запитання про не ї розповідає травматичні події, уникає питання про стосунки з мамою. Рекомендовано стоворити постійні безпечні умови для життя дітей. Вирішити сімейний конфлікт з урахуванням інтересів дітей. Відповідно до\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 3\~\~Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено,\~\~що діти емоційно більше схильні до батька. Суд вважає, що по справі не має підстав, передбачених\~\~ст. 161 СК України, які б унеможливлювали передачу дітей на проживання разом із батьком. При цьому, станом на час вирішення спору\~\~діти вже тривалий час проживають разом із батьком. За змістом\~статті 31 ЦК України\~малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітніх дітей з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст.161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог [PERSON] та задоволення заявлених вимог [PERSON] . Відповідно до ч.4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначивши місце проживання малолітніх синів з ним, звільнивши його від сплати аліментів, що визначені судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.07.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 29.05.2019 року до повноліття дітей. Вказаного висновку суд дійшов на тій підставі, що рішенням суду визначається місце проживання дітей разом із [PERSON] , на утриманні якого вони фактично на даний час перебувають, а тому відсутні підстави для подальшого стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Згідно\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь\~\~у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами домовленості щодо участі матері в утриманні дитини не досягнуто та приймаючи рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] до досягнення ними повноліття в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), при\~\~цьому\~\~аліменти\~\~мають були стягнуті із часу звернення [PERSON] із зустрічним позовом (збільшеним) з 04.08.2020 року. Щодо позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих аліментів. Судом встановлено, що відповідач отримувала аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , які мешкали з батьком: за період з вересня 2018 р. по січень 2019 р., включно, [PERSON] отримала аліменти із заробітної плати [PERSON] в розмірі 20 619 грн. 71 коп., що підтверджується довідкою № 599 від 02.04.2019 р. виданою ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" За вказаний період позивач [PERSON] купувати дітям одяг, ліки, іграшки, що підтверджується чеками, які знаходяться в матеріалах справи. Рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 19.09.2018 р. № 345 «Про цільове витрачання аліментів гр. [PERSON] » було рекомендовано відповідачу [PERSON] до першого числа кожного місяця надавати до комісії з питань захисту прав дитини виконкому Тернівської районної у місті ради підтверджуючи документи щодо цільового витрачання аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , протягом трьох місяців. Як свідчить з відповіді від 18.01.2019 р. № 1/31-38, [PERSON] не виконувала вищевказане рішення: в другій половині жовтня та листопаді 2018 р. до служби у справах дітей документів щодо цільового використання аліментів не надавала, на телефонні дзвінки не відповідала, двері помешкання не відчиняла, свідомо ухилялась від виконання рішення виконкому Тернівської районної у місті ради від 19.09.2018 р.. Також, у відповіді зазначено, що ознайомившись з товарними чеками, наданими відповідачем [PERSON] , та беручи до уваги той факт, що з початку вересня 2018 р. малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком, спеціаліст служби у справах дітей відзначає, що більшість коштів, які були отримані матір`ю дітей у вересні 2018 року в якості аліментів, витрачені на продукти харчування і речі, які не були використані безпосередньо дітьми, на утримання яких власне і надійшли ці кошти, тобто не за їх цільовим призначенням. У відповідності до вимог\~ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до положень\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що отримані [PERSON] аліменти від [PERSON] у розмірі 20617,71 гривень набуті останньою безпідставно, та підлягають поверненню позивачу. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved