Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2016 на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 к. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2016 з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. 00 к. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову - 09.06.2016 року до повноліття дитини. У зв'язку із хворобою та інвалідністю дитини з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дочки значно збільшився. Відповідач в утриманні та вихованні дочки участі не бере, чим ставить її в тяжке матеріальне становище. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 24.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 30.11.2018. 30.11.2018 судовий розгляд відкладався з причин нез'явлення відповідача. 08.01.2019 за клопотанням позивача судовий розгляд відкладено. 07.02.2019 позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд за її відсутністю та згоду на заочний розгляд у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом, які були повернуті з відміткою "за закінченням строку зберігання" (а. с. 20, 26, 30), та через оголошення про виклик в судові засідання, що розміщені на загально доступному офіційному веб-порталі Судової влади України (а. с. 25, 28), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано копію свідоцтва про народження серія [NUMBER], з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області №621/1174/16-ц від 30.06.2016 з [PERSON], [INFO], стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 (п'ятсот) грн. (а. с. 3). Згідно довідки Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області №861 від 11.09.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], має склад сім'ї: дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Згідно довідки управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області №02-37/1382 від 20.08.2018 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Змїївської районної державної адміністрації та отримує, згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" державну соціальну допомогу на дитину інваліда віком до 18 років з 31.05.2018 по [INFO] на [PERSON], [INFO] (а. с. 8). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5294 від 29.09.2017 та консультаційного висновку спеціаліста від 18.05.2018 вбачається, що основне захворювання [PERSON] - Атиповий аутизм F 84. 1, супутній - енурез (F 98.0) (а. с. 9-10). Згідно довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-19/655 від 02.10.2018 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, на час звернення позивачки до суду із цим позовом змінилося законодавство щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно розмір аліментів, що стягується з відповідача - 500 грн. є нижчим за встановлений законодавством мінімальний розмір, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Позивачем у позовній заяві заявлено обґрунтовану вимогу про стягування аліментів у розмірі 1500 грн. 00 к. Цей розмір перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів. Водночас, відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 к. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №621/1174/16-ц від 30.06.2016 з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 500 грн. до 1500 грн. 00 к., що підлягає індексації відповідно до закону. У новому розмірі аліменти належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили та з цього часу належить припинити стягування аліментів підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №621/1174/16-ц від 30.06.2016. Тому в частині вимог про стягнення у новому розмірі аліментів зі дня подачі позову до суду позов задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial