Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) та майновий пай, які належали його діду, [PERSON], померлому [INFO]. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності (а.с.92). Представник відділу держземагентства у Саратському районі, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності (а.с.90). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.4 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У даному випадку спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року), тому при вирішенні даного спору слід керуватись ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року). Позивач [PERSON] являється внуком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] (а.с. 25, 26). 21 лютого 1995 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим номером 4, згідно якого спадкоємцем всього свого майна призначив [PERSON] (а.с. 23). Зазначений заповіт є чинним, його не змінено і не скасовано, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.93). Як убачається з довідок Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS] (а.с.10) та помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на таке майно: земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності "Сергіївка" розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); майновий пай у складі майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК "Сергіївка" Саратського району Одеської області вартістю 718 (сімсот вісімнадцять) гривень ( а.с. 13, 15). Як спадкоємець за заповітом, позивач прийняв спадщину, тому що після відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 12) та подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи ( а.с.58-75). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку ( пай) та майновий сертифікат на їм'я спадкодавця були видані після його смерті (а.с.18). Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Ст.548 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року) встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його діда, [PERSON], оскільки у шестимісячний строк фактично вступив у володіння та управління спадковим майном та подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved