Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/6 частку двокімнатної квартири №12, загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., в будинку №64 по пр.Науки в м.Харкові. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що 03.10.2016 року Постановою ДН І-ої ХДНК [PERSON] за №4002/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька 03.04.2016 року [PERSON] на 1/6 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (Леніна), яка належить померлій матері 20.10.2010 року [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Підставою цієї постанови став висновок нотаріуса про те, що 1/6 частка спірної квартири входить до складу спадкового майна, охопленого заповітом на імя [PERSON] Вважає, що вказаний заповіт стосується лише належної на час смерті його батькові 1/3 частки згаданої квартири. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення, просив ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надали, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився 19.02.1963 року. 22.02.1999 року він разом з батьками: [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (Науки) в м.Харкові, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло за №1-99-159929. 20.10.2010 року померла мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді 1/3 частки згаданої вище квартири. Позивач та його батько прийняли спадщину, так як на час її відкриття постійно проживали зі спадкодавцем. Проте до нотаріальних органів за отриманням відповідних свідоцтв не зверталися. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. 03.04.2016 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки згаданої вище квартири та майнового права на отримання у спадщину 1/6 частки згаданої вище квартири, що залишилася йому у спадщину після смерті дружини (матері позивача). Позивач в травні 2016 року звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізнався що після смерті його батька вже відкрито спадкову справу №205/2016 за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON], та отримав копію Заповіту, посвідченого ПН ХМНО [PERSON] 23.09.2014 року за №4245. За змістом вказаного заповіту [PERSON] заповідав належну йому частку згаданої квартири [PERSON], а все інше майно, що належало йому на день смерті та на яке за законом він би мав право Позивачеві. На момент смерті батькові належало на праві власності нерухоме майно 1/3 частка згаданої вище квартири, та майнове право на отримання у спадщину 1/6 частки згаданої вище квартири, що залишилася йому у спадщину після смерті дружини (матері позивача). Проте, 03.10.2016 року Постановою ДН І-ої ХДНК [PERSON] за №4002/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом пілся померлого 03.04.2016 року [PERSON] на 1/6 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (Леніна), яка належить померлій 20.10.2010 року [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Підставою цієї постанови став висновок нотаріуса про те, що 1/6 частка спірної квартири входить до складу спадкового майна, охопленого заповітом на імя [PERSON] Але такий висновок є помилковим, адже заповітом на імя [PERSON] [PERSON] заповідано «належну йому на праві спільної сумісної власності частину квартири», згадки про майнові права на отримання у спадщину 1/6 частки згаданої вище квартири, що залишилася йому у спадщину після смерті дружини (матері позивача) в заповіті не має. У відповідності до вимог ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до правил ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 [PERSON] ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], входить 1/3 частка спірної квартири, та майнове право на отримання у спадщину 1/6 частки цієї квартири після смерті [PERSON], а Постанова від 03.10.2016 року ДН І-ої ХДНК [PERSON] за №4002/02-31, суперечить нормам цивільного, в т.ч. спадкового права. За таких обставин за позивачем має бути визнано право власності на 1/6 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом, відповідно позовні підлягають задоволенню. Харківською міською Радою 7 скликання було прийнято Рішення «Про перейменування обєктів топонімікі міста» Харкова від 20.11.2015 № 12/15, відповідно до якого проспект Леніна був перейменований на проспект Науки.

Outcome: approved