Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

19.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 15.01.2008 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Станківській сільській раді Cтрийського району Львівської області, актовий запис №04. Від подружнього життя у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], яка проживає разом із відповідачкою. Позивач вирішив розірвати шлюб через те, що з вини двох сторін між ними виникають непорозуміння та дрібні побутові конфлікти, що призвело до того, що через його переїзд на роботу до Львова, сторони стали проживати окремо та спілкуються зовсім рідко. Це призвело до втрати любові та поваги одне до одного. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати , а спільну дитину сторін залишити на виховання матері. В судове засіданні позивач після закінчення строку на примирення, не з"явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, підтримавши позовні вимоги, про що подав письмову заяву. Відповідач в судовому засіданні по закінченні строку на примирення, позов визнала, спільну малолітню дитину просила залишити проживати із нею та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER], яке видано Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 15.01.2008 року, вбачається, що цього дня уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 27.08.2008 року цього дня народилася [PERSON] та її батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із листопада 2013 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-якихзаходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона вправі відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved