Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

21 травня 2019 року суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку постановою нотаріуса від 14 травня 2019 року їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я її матері [PERSON] . Просить суд визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлої [INFO] на земельну ділянку площею 0,1087 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 червня 2019 року витребувано з першої Слов`янської державної нотаріальної контори: належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи та витяг (інформаційна довідка) зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 26 червня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] , та її представник Керанчук В.Б. , який дії на підставі ордера серії ДН за № 074995 будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час підготовчого засідання, не прибули, в матеріалах справи містяться їх заяви з проханням розгляд підготовчого судового засідання провести у їх відсутності. Представник відповідача Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, не прибув, про причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно із свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , 31 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб(а.с.6). Згідно із свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1611 від 14 травня 2019 року, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами.(а.с.8). Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 56141892 від 14 травня 2019 рок(а.с.9), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 166525960 від 14 травня 2019 року(а.с.10). Згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 28 листопада 2000 року, [PERSON] на підставі рішення Миколаївської селищної ради м. Слов`янськ від 27 листопада 2000 р № 35 -хх-23 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1245 га., яка розташована на території Миколаївської селищної ради по [ADDRESS] .Вказану земельну ділянку було передано для будівництва та обслуговування житлових та господарських споруд(а.с.11). Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 3 НВ -1403848102018, кадастровий номер спірної земельної ділянки визначений за № [NUMBER] , вказана земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної земельної ділянки зазначена: [PERSON] (а.с.12,13-14). Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 травня 2019 року, [PERSON] приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця [PERSON] (а.с.15). В судовому засіданні було також досліджено матеріали спадкової справи № 99/2016 до майна померлої, [INFO] [PERSON] , з якої вбачається що її чоловік [PERSON] відмовився від належної частки йому спадкового майна, на користь своєї доньки - [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Крім того в судовому засіданні було досліджено спадкову справу № 151/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що її донька [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її матері [PERSON] , від якої відмовилася інша спадкоємиця - [PERSON] . Згідно із довідкою № 22-0.2-386/2-16 від 06 грудня 2016 року, вбачається, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . [PERSON] 14 травня 2019 року було надано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , щодо надання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [ADDRESS] , було відмовлено, оскільки на ім`я її матері [PERSON] не було надано ніяких документів, які б підтверджували реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ЗУ «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI, припинена видача державних актів на землю. Виконання функцій із державної реєстрації прав на земельні ділянки покладено на органи Укрдержреєстру. Отримання дублікату державного акту законодавчо не передбачений. Статтею 126 ЗК (у редакції Закону України від 07.липня 2011року № 3613-VI) встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку, при її формуванні, посвідчується на загальних засадах посвідчення права власності на об`єкти нерухомого майна, тобто свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 22-1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року зазначено, що відповідно до статей 1225 ЦК ( 435-15 ) і 131 ЗК ( 2768-14 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Зазначене також передбачене п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Наведена позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 - 753/0/4-14 від 16 травня 2013 року. Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] отримала у власність спірну земельну ділянку шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак за життя право власності на неї у встановленому законом порядку не зареєструвала. Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] яка прийняла спадщину, однак позбавлена можливості оформити належне їй право власності на земельну ділянку після смерті своєї матері відповідно вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] відсутня, а остання померла. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б претендували на вказану земельну ділянку немає. З огляду на викладене, аналізуючи норми законодавства та враховуючи роз`яснення ВССУ, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка за життя належала [PERSON] та увійшла до складу спадщини після її смерті. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після її смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved