Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

16 грудня 2015 року позивач по справі в особі законного представника за довіреністю звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Шевченківської селищної ради, [PERSON], яким просить визнати за ним право власності на ? житлового будинку № 5 по вулиці Степовій в селі Зорянське Шевченківського району Харківської області. В обґрунтування позову вказує, що позивач по справі [PERSON] з 1993 року зареєстрований та проживає у житловому будинку № 5 по вулиці Степовій в селі Зорянське Шевченківського району Харківської області. 3/ 4 частини житлового будинку належали в рівних долях [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 19 серпня 2014 року. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Таким чином, позивачу по справі [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина вищевказаного житлового будинку, а 1/ 4 частина будинку належить його брату [PERSON] На 1/ 4 частину житлового будинку право власності залишилося не оформлено, так як відсутні правовстановлюючі документи. У звязку з відсутністю у позивача належним чином оформлених та посвідчених правовстановлюючих документів на нерухоме майно він не може повноцінно володіти та розпоряджатися житловим будинком з надвірними будівлями, внаслідок чого змушений звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача Шевченківської селищної ради в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не надав (а.с.32). Другий відповідач [PERSON], також про позову не заперечував і пояснив, що взагалі невідомо кому належить 1/ 4 частина будинку. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON] вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. [PERSON] з 14 липня 1993 року зареєстрований та проживає у житловому будинку № 5 по вулиці Степовій в селі Зорянське Шевченківського району Харківської області. 3/ 4 частини житлового будинку належали в рівних долях (тобто по ? частині) [PERSON] (позивачу по справі), [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с7). [PERSON] померла 19 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 437858 в матеріалах справи (а.с.17). Шевченківським районним судом Харківської області було зроблено запит до державної нотаріальної контори щодо наявності заповітів та заведених спадкових справ після смерті [PERSON] (а.с.38). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо [PERSON], померлої 19.08.2014 року, заповіти від її імені не посвідчувалися, проте 08 грудня 2015 року було заведено спадкову справу № 186/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини, що надійшла від сина померлої [PERSON] (а.с.41-43). [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у вигляді 1/ 4 частини житлового будинку № 5 по вулиці Степовій в селі Зорянське Шевченківського району Харківської області. 08 грудня 2015 року позивачем по справі [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину та Витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про право власності на 1/ 4 частину житлового будинку після смерті матері (а.с.20). Таким чином, позивачу по справі [PERSON] на праві власності належить 1/ 2 частина вищевказаного житлового будинку, а 1/ 4 частина будинку належить його брату [PERSON] На 1/ 4 частину житлового будинку право власності залишилося не оформлено, так як відсутні правовстановлюючі документи. З 1993 року позивач по справі [PERSON] відкрито та безперервно користується будинком, проживає у ньому, утримує його в належному стані, здійснює ремонти, сплачує комунальні послуги. Крім того, свідок по справі [PERSON], мешканка села Зорянське Шевченківського району Харківської області, у судовому засіданні пояснила, що добре знає позивача, підтвердила, що останній дійсно проживає у вищевказаному будинку з 1976 року, утримує будинок, проводив ремонт. Свідок по справі [PERSON], мешканка села Троїцьке Шевченківського району Харківської області, у судовому засіданні також пояснила, що добре знає позивача. Підтвердила факт того, що [PERSON] проживав в селі Зорянське в даному будинку більше 40 років, разом з померлою [PERSON] до дня її смерті, а на теперішній час сам у будинку № 5 по вулиці Степовій. Крім того, згідно довідки виконавчого комітету Шевченківської селищної ради № 3856 від 14.07.2015 року, померла [PERSON] була зареєстрована у [INFO] разом з [PERSON]М (позивачем по справі), [PERSON] (невісткою), [PERSON] (онукою) та [PERSON] (онукою) (а.с.18). Відповідно до абзацу 2 п.13 Постанови ВССУ України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідачем по справі за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Пунктом 9 Постанови\~\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014,\~\~№ 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. За змістом зазначеного закону для набуття права власності\~\~на\~\~чужі речи за набувальною давністю\~\~необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно, як-то із\~\~правочину\~\~чи як безхазяйна річ. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є всі законні підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. Тому на підставі вищевикладеного, з метою захисту майнових прав позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved