Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення порядку участі батька у вихованні і спілкування з дитиною, усунення перешкод, зазначивши наступне. 29.10.2005 р. позивач уклав шлюб з відповідачкою, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. У грудні 2016 р. шлюб між сторонами розірвано за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2016 р., сторони проживають окремо з вересня 2016 року та протягом цього часу відповідачка перешкоджала спілкуванню позивача з сином, вимагаючи лише матеріального забезпечення. Позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просить суд визначити наступні способи участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], особисте спілкування: Кожного тижня у вихідні дні (субота, неділя) - 48 годин з правом ночівлі за місцем проживання батька [PERSON]: [ADDRESS]; Половину шкільних канікул, згідно навчального плану закладу, у якому навчається [PERSON] у період з вересня по травень навчального року; Спільний відпочинок влітку - 30 календарних днів (із можливістю ділення таких днів протягом літнього часу), [PERSON] проводить із батьком - [PERSON]; Побачення у всі державні свята сина з батьком, а також у день народження [PERSON] - 17 травня, та день народження батька [PERSON] - 05 квітня відповідно; Необмежене спілкування із сином [PERSON], [INFO] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; Один раз на рік спільний відпочинок батька та сина за межами країни за умови наявності відповідних турів, путівок тощо. Зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином [PERSON]; зобов'язати [PERSON] за один день до дня зустрічі батька із сином, повідомити інформацію позивачу щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання змін - повідомити його про такі зміни. У судовому засіданні позивач просить задовольнити його позовні вимоги, з підстав, зазначених у позові. Також пояснив, що до розірвання шлюбу у грудні 2016 року, він проживав разом з сином та колишньою дружиною, займався його вихованням, відвідував школу, відводив його на спортивні заняття, після розірвання шлюбу син перестав з ним спілкуватися, він не знає де проживає його син, на його телефонні дзвінки він не відповідає. Відповідач позов не визнала, пояснивши, що ніяких перешкод у спілкуванні сина з батьком вона не чинить, син особисто сам не бажає спілкуватися з батьком, який намагається проводити зустрічі з сином у присутності його нової дружини, з якою у сина склалися неприязні стосунки через її неадекватну поведінку. Вона не заперечує проти спілкувань батька з сином, без присутності його дружини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району суду пояснила, що комісією з урахуванням інтересів дитини, його розпорядку дня, визначено час та місце побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] Комісія заслуховувала пояснення батьків, дитини, який пояснював, що його мати не заважає батьку спілкуватися з ним, та висловлював занепокоєння, образи в бік батька. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не перешкоджала позивачу спілкуватися з сином, який також не заперечував з ним спілкуватись, однак без присутності теперішньої дружини позивача. Cудом встановлені наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Місцем реєстрації неповнолітнього [PERSON] є [ADDRESS] ( згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 04/27/1-7224 від 23.05.2017 р.). Згідно з актом обстеження умов проживання від 22.08.2017 року за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] з сином [PERSON], умови проживання є задовільними, за результатами бесіди мати не заперечує проти спілкування сина з батьком, за згодою дитини з урахуванням її інтересів. Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 03.10.2017 року визначено час і місце побачень батька з малолітнім сином наступним чином: кожної п"ятниці з 17:00 до 19:00 год. в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах; кожної неділі з 10:00 год. до 17:00 год. в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], який після припинення шлюбних відносин за згодою батька залишився мешкати з відповідачкою за адресою: [ADDRESS]. Вказане житло орендується нею на підставі договору оренди квартири від 11.11.2016 року, місце мешкання дитини знаходиться поруч з місцем мешкання позивача.На підставі договору про сплату аліментів на дитину від 24.02.2017 року, позивачем сплачуються на користь відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. в місяць. Також встановлено, що позивач має іншу сім"ю. Доказів того, що відповідачка перешкоджає спілкуванню сина з батьком матеріали справи не містять. Той факт, що син не бажає зустрічатися з позивачем та спілкуватися з ним в присутності нової його дружини, не свідчить про порушення відповідачкою прав позивача. За змістом пп. 1-4 ч.І ст.214 ЦПК України суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я, та інші обставини, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ст.ст. 141,159 СК України, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-Ш зі змінами та доповненнями передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. З аналізу норм ст.ст. 158, 159 Сімейного кодексу України вбачається, що рішення органу опіки та піклування з цього питання є обов'язковим, як і обов'язковим є дотримання порядку щодо участі у вихованні дитини, який визначено цими статтями. Вирішуючи даний спір суд враховує, що згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на те, що суд розглядає дану справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів, суд при розгляді даної справи не може вийти за межі заявлених позовних вимог і підстав позову, а тому захист немайнових прав позивача, має відбуватися у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Виходячи з засад рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, встановлених обставин, які свідчать про те, що відповідачка не чинить позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином, не ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, з яким не погоджується позивач, а бажає визначити спілкування з дитиною у зовсім інший спосіб, ніж той який був визначений органом опіки та піклування, суд з урахуванням інтересів дитини, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визначення позивачем способу участі у вихованні дитини та усуненні перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні. Вимоги щодо зобов"язання відповідачки повідомляти інформацію щодо фактичного місця перебування дитини є похідними та випливають з попередніх вимог, які суд залишив без задоволення, не узгоджуються з нормами сімейного законодавства та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed