Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

24.01.2020 акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії-Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" подало до Кам`янка-Бузького районного суду львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16191,80 грн за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 14.05.2018. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.05.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України», в подальшому перейменоване на АТ «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] укладено заяву №451597314 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов договору Банк відкрив на ім`я відповідача Поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», надав платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН-конверт до неї, встановив кредит згідно з заяви на встановлення відновлювальної лінії в розмірі 40400,00 грн, процентну ставку за кредитом - 35 % річних, пеню за прострочення виконання зобов`язань, визначив строк кредиту -строк дії Платіжної картки. Відповідач з 13.05.2018 почав використовувати кредит, однак в порушення умов Договору прострочив зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 27.12.2019 утворилась заборгованість в сумі 16191,80 грн., з яких 15710,20 грн. - заборгованість по кредиту, 389,63 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів, 2,52 грн - сума інфляційних втрат по кредиту і процентах, 89,45 грн. - 3 % річних. Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача АТ «Ощадбанк» - адвокат Харабара Н.І. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 20.08.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 19.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено заяву №451597314 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов Договору Банк відкрив на ім`я відповідача Поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», надав платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН-конверт до неї. Згідно з заяви на встановлення відновлювальної лінії банк встановив [PERSON] кредит в розмірі 40400,00 грн, процентну ставку за кредитом - 35 % річних, пеню за прострочення виконання зобов`язань, визначив строк кредиту -строк дії Платіжної картки. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, кредитний ліміт встановлено 17.05.2018 (арк. справи 30-31) видно, що заборгованість відповідача [PERSON] перед Банком станом на 27.12.2019 становить 16191,80 грн., з яких 15710,20 грн. - заборгованість по кредиту, 389,63 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів, 2,52 грн - сума інфляційних втрат по кредиту і процентах, 89,45 грн. - 3 % річних. Відтак суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини у сфері кредитування, які регулюються нормами Розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та Главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань Книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу №451597314 від 14.05.2018 містить анкетні дані відповідача [PERSON] підписана ним, що свідчить про те, що він ознайомлений з текстом Договору, додатком до нього, тарифами, погодився на всі умови Договору, зокрема щодо встановленого кредиту в розмірі 40400,00 грн., процентної ставки, яка є фіксованою і складає 35% річних за користування кредитними коштами, пені в розмірі подвійної ставки НБ України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення, комісії. Відтак позивачем доведено, що між Банком та відповідачем було укладено Договір кредиту, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, зокрема, ознайомлений з розміром кредиту, відсотковою ставкою за процентами, розміром пені, комісії. Водночас суд встановив, що позивач виконав свої обов`язки за умовами Договору кредитування, надавши кредитні кошти відповідачу, а відповідач у свою чергу свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, а отже позивач вправі вимагати виконання ним, як боржником, зобов`язання щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відсотків, пені та комісії. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору, встановлено факт отримання та користування відповідачем коштами за цим договором та факт їх неповернення у відповідності до умов договору та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, пені комісії та процентів річних від простроченої суми. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Водночас суд вважає також підставними і такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, оскільки відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. А згідно з положеннями ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що доведено позивачем належними та допустимими доказами, а тому законом зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 2,52,00 грн, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить 89,45 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, такі не спростовані відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоовлення повністю. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених вимог позивача в повному обсязі, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн за подання позовної заяви позивачем (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в користь позивача.

Outcome: approved