Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

23.10.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісяця до закінчення навчання, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви - 23.10.2018 і до закінчення навчання у вищому навчальному закладі 31.08.2019. Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що вона навчається на денній формі у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, термін навчання: з серпня 2015 року по серпень 2019 року, потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, підручників, продуктів харчування та інших необхідних для жттєдіяльності товарів, однак не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. Весь тягар по утриманню позивача несе її мати. В той же час відповідач не має на утриманні інших осіб, а отже взмозі надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньки, однак добровільно цього не робить. Ухвалою суду від 30.10.2018 відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відповідачу було вказано на можливість подання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив у випадку надходження останньої. 26.11.2018 відповідач надав відзив, в якому заперечував проти позову, посилається зокрема на тяжке матеріальне становище, зазначаючи, що офіційно працевлаштований, однак отримує мінімальну заробітну платню, має на утриманні непрацююючу дружину та неповнолітню дитину, яка страждає низкою захворювань, а також батьків пенсіонерів, які проживають в сільській місцевості і також потребують матеріальної допомоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, однак, вказала, що про обставину перебування на утриманні [PERSON] малолітньої дитини їй як представнику відомо не було. В свою чергу, відповідач позовні вимоги визнав частково, погоджуючись сплачувати на користь повнолітньої доньки аліменти в розмірі 500 грн. від його доходу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що у випадку коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом, на підставі дослідження змісту свідоцтва про народження (копія якого додана до позовної заяви) встановлено, що батьком позивача є [PERSON], відповідач в даній справі, який також дану обставину не заперечує. З матеріалів справи вбачається, що на даний час донька відповідача, [PERSON], є повнолітньою, але не досягла 23 років. З довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 05.10.2018 за №1132 вбачається, що позивач навчається з 2015 року в Військовому інституті Київського національного інституту імені Тараса Шевченка є курсантом 4 курсу денної форми навчання та знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін навчання з серпня 2015 року по серпень 2019 року, тобто, позивач, відповідно до Закону України "Про вищу оствіту", є здобувачем вищої освіти. З доводів позивача вбачається, що витрати, пов'язані з її утриманням повністю несе мати, однак остання не спроможна повністю забезпечити потреби доньки. Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи №34054242 від 11.10.2018 вбачається, що позивач зареєстрована в гуртожитку по [ADDRESS] та проживає з 23.10.2015 року і по теперішній час. Відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу не надає, що в судовому засіданні відповідач не спростовував належними та достатніми доказами. В свою чергу, відповідач працює і, як він визнав в судовому засіданні і відзиві, отримує заробітну плату в розмірі 3750 грн. З наданих відповідачем документів вбчається, що останній одружений та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] З доданої до позовної заяви копії постанови Шосткинського районного суду Сумської області від 26.11.2001 вбачається, що з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що позивач, яка досягла повноліття, продовжує навчання, є донькою відповідача у даній справі та потребує матеріальної допомоги, відповідає критеріям, наведеним у частині 1 статті 199 СК України. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що матеріальна допомога, якої потребує позивач, добровільно надається лише її матір'ю, також враховує, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину. Зі слів відповідача, останній офіційно працевлаштований та отримує дохід. З урахуванням даних обставин, встановлених із застосуванням, зокрема, принципів змагальності та диспозитивності, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання позивача в розмірі 800 гривень щомісяця на період навчання що відповідатиме вимогам справедливості та рівності прав дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: partial