overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

1. Описова частина 31.03.2021 ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 12 790, 75 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" вказав, що 12.02.2017 року тарифним комітетом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», затверджено правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картами АБ «УКРГАЗБАНК», які розміщено на офіційному сайті www.ukrgasbank.com. 01.02.2019 між Банком та [PERSON] шляхом подання Заяви-Договору укладено договір про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк» та договір №2019/ОВР/053-Z0604847-01.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

1.Позиція позивача. 07.12.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із зазначеним позовом, яким заявило вимоги про стягнення із [PERSON] на користь банку: заборгованість у розмірі 34129,11 грн. за кредитним договором № б/н від 22.03.2011 року, та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своєї позиції позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] звернувся до AT КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 22.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач дав згоду на встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, з ініціативи банку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) AT КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

20.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, вказуючи на те, що протягом сумісного проживання з відповідачем виникали непорозуміння з побутових питань, вони мають різні погляди на сімейне життя. Постійні сварки призвели до втрати поваги та любові. Неодноразові спроби примиритися не дали позитивних результатів. З серпня 2009 року припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, відновлення яких вважає неможливим. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживатимуть з нею. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти проживання дітей з матір'ю не заперечував. Суд,дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 22 березня 2003 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб. Відповідно до Свідоцтва про народження їх дітей, син [PERSON] народився [INFO], донька [PERSON] народилася [INFO], син [PERSON] народився [INFO], у графах "батько" записаний [PERSON], "мати" - [PERSON]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З серпня 2009 року сторони припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження сім*ї суперечить їх інтересам. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

20.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні в якій зазначає, що в с. Синьки Ульяновського району проживали її родичі - [PERSON] та [PERSON] які не мали власних дітей і тому відносились до заявниці як до рідної дочки . Заявниця працювала в колгоспі на польових роботах посезоннно, і заробітки її були невеликими, тому щомісяця [PERSON] та [PERSON] продовжували надавати їй значну матеріальну допомогу. Отримані кошти заявниця витрачала на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та інше. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом існування . [INFO] року [PERSON] помер, [INFO] тітку заявниці [PERSON] було вбито і згідно вироку Кіровоградського обласного суду від 06.03.2001 року вона була визнана потерпілою по справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Метою встановлення зазначеного факту для заявниці є прийняття спадщини. Просить встановити факт перебування її на утриманні в [PERSON] В судове засідання заявниця не з"явилась , направила до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився , направив до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність заявлені вимоги визнає. Суд , вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. З'ясовано, що метою встановлення заявнику факту перебування на утриманні є можливість отримання спадщини. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно з п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу вони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти мешкають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідачка мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути без її участі. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. 16.10.2012 р. шлюб між ними розірвано (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Діти мешкають разом з батьком та знаходяться на його утриманні. Мати сім"ю покинула, проживає в [ADDRESS], добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, причому обов"язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язків по утриманню дітей, а значить вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Відповідачка інших неповнолітніх дітей не має, інших стягнень по виконавчим листам з неї не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК суд покладає на відповідачку судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

20.01.2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, та від шлюбу із відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідач проживає окремо від неї та дітей, а діти перебувають на її утриманні. Зазначає, що немає можливості самостійно утримувати дітей, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Просить стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання дітей у сумі 3000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до із 20.11.2004 року по 06.02.2012 року, що підтверджується копією рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2012 року (а.с.6). Із копії свідоцтва про зміну імені від 11.10.2013 року встановлено, що позивач змінила прізвище із "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с.5). Від шлюбу в подружжя народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що встановлено із копій свідоцтв про народження дітей (а.с.7-8). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав суду заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог, не надав суду доказів про власний стан здоров'я та матеріальний стан, таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

20.01.2015 року представник Кредитної спілки "Ольвія" звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12188 грн. 44 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 14 січня 2014 року між кредитною спілкою "Ольвія" і [PERSON] укладено кредитний договір № 21/14 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 50% на рік , згідно з яким відповідач, у термін тридцять місяців зобовязується виплатити суму кредиту та виплатити передбачені відсотки за користуванням кредитом. Станом на січень 2015 року відповідач не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором , в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 12188 грн.44 грн. яка складається з: заборгованості за сумою кредиту -10069 грн.38 коп., 1757 грн.55 коп.- заборгованість по процентах. Відповідно до договору поруки від 14 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] виступила поручителем та взяли на себе обовязок відповідати за забовязаннями [PERSON], що випливає з кредитного договору № 21/14 від 14 січня 2014. Однак відповідачі [PERSON] до [PERSON] , як поручителі не виконують своїх обовязків. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути кредитний борг у сумі 12188 грн.44 коп. та стягнути судовий збор в сумі 243 грн.60 коп. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала.Повідомила, що дійсно не виконує свої зобов'язання за кредитним договором , оскільки знаходиться в важкому матеріальному становищі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, і вказали що дійсно виступали як поручителі боржника [PERSON], погодилися із тим, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, вони і [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед спілкою за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України. Так, згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін і роз'яснивши їм наслідки визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачі визнали позов позивача і визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного, в силу ст. 526, 589, 610, 625, 1050 ЦК України, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

20.01.2020 р. директор КНП «Яблунівського обласного закладу невідкладної психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради Спекторук Л. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що остання була оглянута комісією лікарів-психіатрів медичного закладу, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. Під час обстеження [PERSON] не змогла надати усвідомленої згоди на госпіталізацію та лікування, так як є недієздатною, але оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, потребує інтенсивного лікування в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] . встановлено тяжкий психічний розлад внаслідок захворювання. Внаслідок хвороби не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує інтенсивного лікування в примусовому порядку. Прокурор підтримала подану заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що комісія лікарів-психіатрів лікарні оглянула [PERSON] та дійшла до висновку про необхідність її госпіталізації, оскільки встановлено, що остання страждає шизофренією параноїчної форми безперервного типу внаслідок чого потребує інтенсивних лікувальних заходів, оскільки без їх застосування стан її здоров`я може суттєво погіршитись. Наведені обставини підтверджуються висновком комісії лікарів психіатрів медичного закладу від 26.12.2019 р. №694 , яким встановлено вищевказаний діагноз. Згідно з рішенням Шепетівського районного суду 07.04.2003 суду [PERSON] . визнана недієздатною. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого віна неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову вказав наступне:сторони одружені з 24 квітня 2004 року, шлюб зареєстрований у Відділі РАЦС Краснолуцького МУЮ Луганської області, актовий запис №86. Дошлюбне прізвище позивачки "[PERSON]". Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільно не мешкають, сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки втрачені почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають, сумісне господарство не ведуть. Позивач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, на примирення не згодний, просить справу слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилася, позовні вимоги визнала, на примиренні не наполягає, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]", справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що сторони не ведуть сумісного господарства, в родині відсутнє порозуміння, втрачено взаємні почуття. Дану сім`ю зберегти не можливо. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

20.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування від 25.10.1999 року, серія АВЕ №985187завірений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON], йому належить квартира [ADDRESS] . Разом з ним в даній квартирі зареєстрована дружина [PERSON], з якою 24.11.2013 року шлюб було розірвано та син [PERSON] Оскільки відповідач за даною адресою не проживає, в утриманні квартири участі не приймає, просить суд усунути перепони в користуванні квартирою визнав [PERSON], втратившою право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 20.11.2013 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 25.10.1999 року , [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS]. Згідно до довідки наданої директором КП "ЖЕК -1" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], що є власником квартири, [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи питання щодо визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Як вбачається з [PERSON] наданого КП "ЖЕК-1" за адресою [ADDRESS] [PERSON], [INFO] з січня 2013 року не мешкає. За таких підстав, суд вважає, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved