Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 05 червня 2020 року по [ADDRESS] у магазині «[INFO]», в якому здійснює роздрібну торгівлю ФОП [PERSON] , придбав планшет «PLAY PAD TAB XI» вартістю 2440 (дві тисячі чотириста сорок) гривень. Виявивши відсутність потрібної йому функції в придбаному планшеті, а отже, і неможливості його повноцінного використання за призначенням, 11.06.2020 року звернувся до представника вказаного магазину з проханням обміняти товар на аналогічний. Не отримавши від продавця пропозиції щодо обміну товару на аналогічний з потрібними йому характеристиками, [PERSON] звернувся до нього з вимогою розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів у розмірі вартості повернутого товару. Після того, як ФОП [PERSON] відмовився повернути сплачені за планшет кошти, позивач був змушений звернутися до поліції. В подальшому він звернувся з відповідною письмовою вимогою до відповідача, але відповіді на своє звернення не отримав. З наявного висновку за результатами перевірки за вказаним вище зверненням вбачається, що ФОП [PERSON] повідомив працівнику поліції, що повернутий позивачем планшет мав ознаки користування, але при цьому він нібито запропонував обміняти товар на інший або ж направити його в сервісний центр. Таким чином, в своїх поясненнях відповідач, як стверджує у позовній заяві позивач, підтвердив, що за його зверненням він не міг обміняти товар на аналогічний із заявленими характеристиками, з пояснень відповідача також вбачається, що повернутий [PERSON] планшет не втратив свій товарний вид, адже визначення відповідача про «ознаки користування» не може свідчити про втрату планшетом товарного виду, як законної підстави для відмови в прийнятті товару. Отже, за вищезазначеної бездіяльності відповідача, позивач вважає що його права як споживача є порушеними та підлягають захисту в судовому порядку. На стадії позасудового врегулювання спору позивач поніс витрати на юридичну допомогу в сумі 6150 гривень. Відтак, позивач просить суд зобов`язати фізичну особу-підприємця [PERSON] прийняти від [PERSON] придбаний 05 червня 2020 року товар, а саме: планшет «PLAY PAD TAB XI» вартістю 2440 (дві тисячі чотириста сорок) гривень. Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 2440 (дві тисячі чотириста сорок) гривень вартості повернутого товару, стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 6150 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень. 13.10.2020 року канцелярією суду зареєстровано відзив відповідача на позовну заяву, поданий у відповідності до ст. 178 ЦПК України, у якому він зазначив, що як слідує зі змісту позовної заяви в основі пред`явлених [PERSON] позовних вимог лежить факт продажу відповідачем 05.06.2020 року [PERSON] планшету «PLAY PAD TAB XI» та його твердження про відсутність потрібної йому функції в придбаному планшеті та пов`язана з цим неможливість використання придбаного планшету за призначенням. В якості нормативно-правового обґрунтування своїх вимог позивач посилається на норму ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» та норму ч. 1 ст. 707 ЦК України, які врегульовують порядок обміну товару належної якості, що свідчить про те, що у позивача відсутні претензії щодо якості проданого йому планшету. Чинне законодавство, визначаючи підстави для пред`явлення покупцем вимоги щодо обміну придбаного товару, не встановлює в якості такої підстави «відсутність потрібної покупцю функції», оскільки наявність чи відсутність тієї чи іншої функції товару встановлюється покупцем в ході вибору товару перед його купівлею. Відповідач зазначає у відзиві, що позовна заява взагалі не містить ані відомостей про те, яка ж саме потрібна покупцю функція відсутня в проданому планшеті, ні обґрунтування того, яким чином відсутність такої функції унеможливлює повноцінне використання придбаного планшету за призначенням, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. При цьому відповідач акцентує увагу на обов`язкових умовах здійснення обміну придбаного товару з урахуванням вимог ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 707 ЦК України. Придбаний позивачем у відповідача товар на момент пред`явлення позивачем 11 червня 2020 року вимоги щодо його обміну, вже використовувався позивачем, перебував у його споживанні та втратив товарний вид, що підтверджується відомостями, наведеними у висновку Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 23.06.2020 року щодо звернення гр. [PERSON] . З урахуванням вищевказаних обставин, відсутні законні підстави як для обміну вищевказаного планшету «PLAY PAD TAB XI», так і для розірвання договору його купівлі-продажу, прийняття відповідачем вказаного планшету від позивача та повернення позивачу коштів, сплачених за планшет. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат в розмірі 6150 грн., відповідач у відзиві вказує, що такий розмір судових витрат є не співмірним з розміром основної вимоги, оскільки більш ніж в два рази перевищує розмір основної вимоги позивача. Крім того, позивачем не надано належних доказів понесення заявлених до стягнення судових витрат в розмірі 6150 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 05.06.2020 року він придбав у фізичної особи підприємця [PERSON] планшет в подарунок своєму синові. Син користувався планшетом з 05.06.2020 року по 11.06.2020 року. Приблизно через 2 дні після придбання планшета, його син виявив функціональні недоліки товару, а саме: проблеми з отриманням сигналу Wi-Fi та те, що планшет погано заряджався. Позивач вирішив скористатися своїм законним правом, тому звернувся до продавця з наміром здати товар, на що продавець зазначив, що планшет не новий, має ознаки користування. Пропонував замінити планшет, але позивач не погодився, так як втратив довіру до цього продавця та до якості його товару. Крім того, звернувся до поліції щодо відмови продавця повернути йому сплачені кошти. Також телефонував на «гарячу лінію» з питань захисту прав споживачів, спеціалісти якої направили його на консультацію до юристів до м. Києва, де він отримав кваліфіковану юридичну допомогу, за що сплатив кошти в сумі 6150 гривень. Позов просив задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні послався на те, що [PERSON] дійсно придбав у відповідача планшет, протягом строку, встановленого Законом України «Про захист прав споживачів» він повернув планшет. На обмін позивач не погодився, тому згідно статті 9 вказаного вище Закону та ст. 707 ЦК України [PERSON] має право отримати сплачені за товар кошти. Відповідач вимоги не виконав, тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, представник позивача зазначив, що стягненню підлягають і витрати, понесені позивачем на правову допомогу. Позов просив задовольнити. Відповідач - фізична особа-підприємець [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснив, що після покупки [PERSON] планшета у його магазині, останній прийшов з вимогою обміняти товар. Із зовнішнього вигляду планшета було видно, що він мав ознаки перебування в користуванні, а саме: на ньому були подряпини на корпусі та на дисплеї. Однак, він вирішив піти назустріч покупцю і запропонував йому обрати будь-який інший планшет і придбати його зі знижкою. А планшет, який вже був у користуванні позивача і втратив товарний вид, відповідач зголосився забрати собі. Від такої пропозиції [PERSON] відмовився, викликав поліцію. Відповідач додав, що якби планшет був новим (тобто, без видимих слідів використання), він би обміняв його як того вимагають норми закону. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що в ході надання пояснень позивач сам підтвердив, що придбаний ним планшет перебував у користуванні його сина. Відсутні правові підстави, передбачені ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» для задоволення позову, оскільки товар перебував у користуванні позивача, а вказана норма передбачає, що обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд. Щодо судових витрат, зазначив, що їх розмір 6150 гривень не відповідає вимогам співмірності, зважаючи на вартість придбаного товару; в матеріалах справи відсутні належні докази сплати таких коштів (квитанції, прибуткові касові ордери), натомість наявний акт, у якому немає інформації, які послуги були надані саме щодо розгляду цієї цивільної справи. Відтак, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин дійшов таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З матеріалів справи вбачається і сторонами не оспорюється факт придбання [PERSON] у фізичної особи-підприємця [PERSON] 05.06.2020 року планшету «PLAY PAD TAB XI» вартістю 2440 гривень, що підтверджується товарним чеком (а.с. 6). За зверненням [PERSON] від 11.06.2020 року старшим ДОП сектору превенції Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області надано висновок за результатами перевірки вказаного вище звернення, згідно якого вивченням слідчим відділом Березанського ВП підстав для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування не встановлено (а.с. 10). Частиною 2 ст. 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Так, згідно ч. 3 ст. 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу товару між сторонами по справі є таким, що відбувся, позивач набув статус споживача послуги, а відповідач набув статусу суб`єкта господарювання, що реалізує вибраний продукт. Таким чином, до правовідносин, що виникли між сторонами, застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. Відповідно до п. 18, 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права та обов`язки споживачів. Так, частинами першою та другою вказаної статті встановлено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Крім того, частиною 3 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено і обов`язки споживачів, згідно яких: споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Згідно ч. 2 вказаної вище статті якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (частина 3 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів»). Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Так, при зверненні до суду позивачем визначено підставою позову порушення відповідачем його прав як покупця, гарантованих ст. 707 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів». З аналізу змісту ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що обов`язковими умовами проведення обміну товару належної якості є те, що він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена і в статті 707 ЦК України: вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. Так, позивач не заперечує, що його син користувався придбаним планшетом з часу його придбання (05.06.2020 року), як мінімум протягом двох днів, та до часу, коли позивач звернувся до продавця (відповідача) з вимогою обміну планшета (11.06.2020 року). Відтак, факт користування придбаним товаром знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд наголошує на встановленому статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). З аналізу норм цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом позову - є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Верховний Суд наголосив у постанові від 22.05.2019 року у справі № 640/7778/18, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто, яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. З врахуванням викладеного вище, виходячи із встановлених судом обставин справи, із заявлених позивачем вимог та правової підстави заявленого ним позову, дослідження наданих сторонами доказів з врахуванням вимог ст.ст. 77-79 щодо їх належності, допустимості, достатності, відштовхуючись від предмета доказування по даній категорії справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Інших вимог, пов`язаних з реалізацією прав споживача, що не відносяться до регульованих ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» у встановленому порядку позивачем та його представником не заявлено. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed