Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

30 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності ? частку житлового будинку, стверджуючи, що 15 жовтня 1992 року мати позивачки [PERSON] та вона (позивачка) уклали договір пожиттєвого утримання, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташовано в с.Малодолинському, м.Іллічівська по вул.Карла Маркса, №42. На підставі рішення виконкому Малодолинської сільської ради №257 від 12.12.1997 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в с.Малодолинське, вулиця Карла Маркса, 42-а. Цільове використання земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:05:005:0009. Позивачка вказує в позові, що вона разом із своєю родиною постійно проживає з матірю за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Малодолинське, вул.Карла Маркса, буд.42, однак отримати право власності на вказане майно не може, оскільки матірю не було зареєстровано право власності на житловий будинок. Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 26.10.2015 року, самовільно збудовані частини будинку (переобладнання) складаються із: - житлової прибудови літера «А1», яка складається з приміщення 2-1 - 3,5 кв.м., приміщення 2-2 1,5 кв.м., приміщення 2-3 1,0 кв.м., приміщення 2-12 18,5 кв.м., приміщення 2-16 4,0 кв.м., приміщення 2-17 10,2 кв.м., приміщення 2-18 10,6 кв.м.; - прибудови літ. «а2», яка складається з приміщення: 2-13 8,4 кв.м., приміщення 2-14 2,4 кв.м., приміщення 2-15 10,8 кв.м. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами №42 по вулиці Карла Маркса, с.Малодолинське, м.Іллічівськ, який складається з приміщень: - житлової прибудови літера «А1», яка складається з приміщення 2-1 - 3,5 кв.м., приміщення 2-2 1,5 кв.м., приміщення 2-3 1,0 кв.м., приміщення 2-12 18,5 кв.м., приміщення 2-16 4,0 кв.м., приміщення 2-17 10,2 кв.м., приміщення 2-18 10,6 кв.м.; - прибудови літ. «а2», яка складається з приміщення: 2-13 8,4 кв.м., приміщення 2-14 2,4 кв.м., приміщення 2-15 10,8 кв.м. Позивачка була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявилася та надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка по справі також була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору пожиттєвого утримання від 15 жовтня 1992 року, [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташовано в с.Малодолинському, м.Іллічівська по вул.Карла Маркса, №42 (а.с.15-16). На підставі рішення виконкому Малодолинської сільської ради №257 від 12.12.1997 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в с.Малодолинське, вулиця Карла Маркса, 42. Цільове використання земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:05:005:0009 (а.с.18). Згідно технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська станом на 26.10.2015 року, самовільно збудовані частини будинку (переобладнання) складаються із: - житлової прибудови літера «А1», яка складається з приміщення 2-1 - 3,5 кв.м., приміщення 2-2 1,5 кв.м., приміщення 2-3 1,0 кв.м., приміщення 2-12 18,5 кв.м., приміщення 2-16 4,0 кв.м., приміщення 2-17 10,2 кв.м., приміщення 2-18 10,6 кв.м.; - прибудови літ. «а2», яка складається з приміщення: 2-13 8,4 кв.м., приміщення 2-14 2,4 кв.м., приміщення 2-15 10,8 кв.м. (а.с.6-7). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зареєструвала своє право власності у відповідному порядку і мати позивача [PERSON] Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved