Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні. Позовні вимоги мотивувала тим, що 14.10.1979 р. зареєстрували із відповідачем шлюб. Рішенням Снятинського районного суду від 10.12.2010р. шлюб між ними розірвано. 12.07.2012р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із "[PERSON]" на "[PERSON]". 14.05.1980 р. вона з відповідачем спільно придбала житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу. Оскільки договір підписаний відповідачем, то і реєстрація права власності здійснена на нього. За час проживання у шлюбі із [PERSON], житловий будинок був повністю перебудований, добудовано другий поверх, в результаті чого збільшилася не тілька площа будинку але і його вартість. станом на сьогоднішній день загальна площа будинку становить 112,7 кв.м., вартість -171476,00 грн. У грудні 2015р. відповідач звернувся до суду із позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що придбаний ними спільно житловий будинок є його приватною власністю. Просить визнати за нею право власності на частку у спільному майні розміром 1/2 частини спірного житлового будинку. Позивачка та її представник в попередньому судовому засіданні позов підтримали повністю, просили його задоволити. Відповідач в попередньому судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, а також відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 14.10.1979 року, а згідно рішення Снятинського районного суду від 10.12.2010 року шлюб розірвано. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] придбаний 14.05.1980р., згідно договору купівлі-продажу. Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ч.1 ст. 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Із змісту ст.68 цього ж кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ця ж норма роз'яснюється і п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Згідно зі ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як слідує зі ст..372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, статтей 368, 369 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved