Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

18 грудня 2019 року позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 9 червня 2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 5. Її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім`ї, перестали розуміти один одного, тому просить шлюб між ними розірвати. Після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». У разі задоволення позову просить не стягувати із відповідача судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилася, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, позивач направив заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 9 червня 2001 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 5, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьками. Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.7, 8, 10 - копії свідоцтв про шлюб та про народження, довідки про склад сім`ї). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивача іменувати прізвищем « [PERSON] ». При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1 - квитанція). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява № 44647/98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами припинено, вони проживають нарізно та мають різні бюджети, натепер сім`я існує формально, на що посилається позивач та не заперечив відповідач. Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Понесені позивачем судові витрати за її клопотанням залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved