Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 1979 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному Палаці реєстрації шлюбу м. Києва. Позивач зазначила, що з кінця червня 2006 року шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на ст. 16 Закону України «Про власність, ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України, позивач вказала у позові перелік спільно придбаного за час шлюбу майна та просила суд : виділити їй шестикімнатну квартиру [ADDRESS]; визнати за нею право власності на ? квартири [ADDRESS]; виділити їй ? грошових коштів, які знаходяться в Акціонерному банку «Старокиївський банк» на рахунках, відкритих на ім'я відповідача [PERSON]; виділити їй автомобіль Jaguar (Мерседес Бенц 300) 1987 року випуску, номерний знак [NUMBER];визнати за нею право власності на ? секції №1 у будинку [ADDRESS]. Відповідач заперечуючи проти звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна (том 1 а.с. 68). У зустрічному позові [PERSON] навів перелік придбаного за спільні сімейні кошти майна та просив суд винести рішення, яким розділити спільне майно, виділивши йому наступне майно: квартиру [ADDRESS]; 31% квартири [ADDRESS]; автомобіль FORD Explorer, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER];автомобіль «Шевроле» (СHEVROLET CAMARO) 1995 року випуску, державний номер [NUMBER]. При цьому у переліку набутого мана за час шлюбу з [PERSON], секцію №1 у будинку [ADDRESS] не вказував, оскільки знав, що відповідачці було добре відомо про обставини набуття права власності на цей об'єкт за ним в порядку правочину дарування, що само по собі виключало, відповідно до положень законодавства, будь-які вимоги на зазначене майно з боку дружини. Зустрічний позов об'єднано до спільного розгляду з первісним позовом. 20 грудня 2006 року позивач за первісним позовом подала до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог та просила суд стягнути на її користь з відповідача [PERSON]: 2 500 000 гривень - ? вартості акцій ТОВ «МСЛ»; 2 600 000 гривень за продану частку у статутному фонді ТОВ «Олімпік Трейдінг»; 1000 гривень - ? вартості простих акцій Davenport Holding Limited; 250 000 гривень - ? вартості простих акцій класу А Loto World, Inc.; грошових коштів в сумі 18 562, 50 гривень на місяць за здавання в оренду квартир [ADDRESS], починаючи з 01 січня 2006 року по день винесення рішення та 2363, 40 гривень на місяць за здавання в оренду квартири [ADDRESS] починаючи з 01 січня 2006 року по день винесення рішення (том 1 а.с. 249). Зазначену частину позовних вимог [PERSON] мотивує тим, що існує фотокопія угоди про зміни та доповнення № 1 Договору № GV-0001 від 01 лютого 2005 року оренди приміщення. 23 квітня 2014 року [PERSON] подала суду клопотання, в якому просила не розглядати в процесі поділу майна автомобілі Форд, Ягуар та Шевроле, оскільки вони викрадені в 2008 -2011 роках. Заяви про зменшення розміру позовних вимог чи відмови від позовних вимог в даній частині відповідно до ст.31 ЦПК України позивач [PERSON] не подавала, відповідна ухвала про прийняття судом відмови від частини позовних вимог не виносилась. Під час розгляду даної справи 19 травня 2008 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб, зареєстрований 09 лютого 1979 року у Центральному палаці одружень м. Києва (актовий запис № 394) між [PERSON] та [PERSON], було розірвано . Рішення суду набуло законної сили 30 травня 2008 року. [INFO] відповідач по справі [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть. Судом до участі у справі в якості співвідповідачів, як правонаступники після смерті [PERSON], залучені наступні особи : [PERSON] (батько померлого); [PERSON] (повнолітній син померлого); [PERSON], [INFO] (малолітній син померлого), в особі законного представника - матері [PERSON]. [INFO] помер співвідповідач [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть. За інформацією, наданою суду Першою Київською державною нотаріальною конторою, спадщину після смерті [PERSON] прийняв одноособово малолітній онук - [PERSON]. Судом до участі у справі після смерті [PERSON] залучено його правонаступника - малолітнього [PERSON], [INFO], в особі його законного представника - матері [PERSON]. Під час розгляду справи [PERSON], як законний представник малолітнього [PERSON] - правонаступника померлих під час розгляду справи відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON], звернулась до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом та просила суд : розділити спірне майно в натурі визнавши за [PERSON] право власності на: квартири [ADDRESS]; автомобіль MERCEDES-BENZ 300 Jaguar, д/н [NUMBER]; 2/3 секції №1 у будинку [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на акції іноземних компаній - 67 акцій Davenport Holding Limited та 333 333 простих акцій Loto World, Inc. визнати за [PERSON] право власності на 2/3 внесків [PERSON] до статутних капіталів господарських товариств; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 грошових коштів на банківських рахунках [PERSON] Зазначені вимоги, заявлені [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] мотивовані тим, що прийнявши спадщину після смерті [PERSON] обсяг спадкових прав малолітнього збільшився, та відповідно у теперішній час малолітній [PERSON] має в порядку спадкування право на 2/3 частки майна, що належало померлому [PERSON] на час його смерті на праві власності. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представники підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач по справі - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Під час розгляду справи [PERSON] зустрічний позов [PERSON], як його правонаступник, не підтримував. У судовому засіданні відповідач 2 за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] - законний представник малолітнього [PERSON] (правонаступника [PERSON] та [PERSON]) та її представник в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали. Позовні вимоги за зустрічним позовом з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з наведених в заявах мотивів. Додатково пояснили, що позивач [PERSON] має право лише на ту частку спірного майна, яке дійсно набуто в період зареєстрованого шлюбу - тобто на частину нерухомості, транспортні засоби, цінні папери та грошові кошти на банківських рахунках, наявність яких документально була доведена за час розгляду справи, що вже триває 8 років. [PERSON] та її представник пояснили, що [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки на дату смерті шлюб було розірвано, а тому її вимоги, що ґрунтуються на праві спадкування не підлягають задоволенню в повному обсязі. Просили суд розділити майно в натурі, зазначивши про неможливість сумісного володіння та розпорядження спірним майном разом з позивачем [PERSON] та співвідповідачем [PERSON] внаслідок виключно негативного ставлення до [PERSON] з боку вказаних осіб, які фактично протиправно тривалий час одноособово утримують більшу частину спірного нерухомого майна, використовуючи його на власну користь, в тому числі для особистого проживання, здавання в оренду. В цей же час малолітній [PERSON] взагалі не забезпечений власним житлом. Крім того з боку [PERSON] вчинялись протиправні дії відносно [PERSON], про що зареєстровано кримінальне провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги та вимоги а зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1979 року. Від даного шлюбу був народжений [PERSON] - співвідповідач по справі. 19 травня 2008 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 лютого 1979 року у Центральному палаці одружень м. Києва, актовий запис № 94 - розірвано. Зазначене заочне рішення суду відповідно до ст. 233 ЦПК України набуло законної сили 30 травня 2008 року. В подальшому, через тривалий час після набуття даним рішенням законної, сили [PERSON] подала заяву про його скасування, проте, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2009 року заяву [PERSON] про скасування заочного рішення про розірвання шлюбу було залишено без задоволення. В апеляційному порядку [PERSON] заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2008 року про розірвання шлюбу не оскаржувала. Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне майно, що є предметом сумісної власності подружжя, де частка кожного з подружжя є рівною, відповідно до ст.22 КпШС України та ст. 70 СК України, а саме: квартира [ADDRESS], яка придбана на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 1995 року, посвідченого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна», право власності зареєстровано за [PERSON]; квартира [ADDRESS], яка придбана на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 28 лютого 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Євтушенко І.Б., право власності зареєстровано за [PERSON]; 31/100 квартири [ADDRESS], придбана на ім'я [PERSON] (При цьому суд враховує, що на підставі договору міни від 29 червня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кучіною Т., 69/100 частки вказаної квартири було придбано [PERSON] у особисту неподільну власність в результаті обміну їх на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Комісією по приватизації житлового фонду НВО «Більшовик» м. Києва від 04 березня 1994 року та була зареєстрована в Київському міськбюро інвентаризації 11 березня 1994 року за № 6715). Сторонами не заперечувалось, що 31/100 частки квартири були придбані [PERSON] за договором купівлі - продажу, копія якого в матеріали справи сторонами не була надана.) Право власності на квартиру в цілому зареєстровано за [PERSON] квартира [ADDRESS], придбана на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 1998 року, посвідченого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна», право власності зареєстровано за [PERSON]; грошові кошти в Акціонерному банку «Старокиївський банк» на банківських рахунках, відкритих на ім'я [PERSON] та накопичених в період шлюбу. автомобіль FORD Explorer, д/н [NUMBER], придбаний на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; автомобіль СHEVROLET CAMARO (Шевроле Камаро), д/н [NUMBER], придбаний на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON];автомобіль MERCEDES-BENZ 300 (Jaguar/Ягуар), д/н [NUMBER], відповідно до інформації ГУ МВС України в м. Києві УДАІ, право власності зареєстровано за [PERSON]; При цьому, відповідно до інформації ГУ МВС України в м. Києві УДАІ автомобілі СHEVROLET CAMARO (Шевроле Камаро) та FORD Explorer станом на 30 вересня 2006 року обліковуються, як власність Консульства Австралії. У той же час, відповідно до наявних в матеріалах справи нотаріально посвідчених угод купівлі-продажу, право власності на вказані транспортні засоби належить з моменту укладання угоди саме [PERSON] Разом з тим, виникнення права власності на вказане майно не залежить від факту подальшої реєстрації цього права в органах МРЕВ ДАІ. Таким чином, власником вказаного майна за угодами купівлі-продажу є [PERSON], зазначене майно придбано в період шлюбу, отже є спільним сумісним майном подружжя та відповідно до ст.ст. 69,70 СК України воно підлягає поділу. Спільне сумісне майно подружжя мало право розділити між собою при житті в натурі відповідно до ст.71 СК. Однак, оскільки один із подружжя помер під час спору про поділ майна, то в разі залучення спадкоємців померлого спірне майно підлягає виключно поділу відповідно до часток, що належить кожному із спадкоємців відповідно до вимог ст. 1267 ЦК України. аким чином, в зазначеному майні ? частка належить [PERSON] і суд визнає за нею право власності на ? частку кожного виду майна. Інша ? частка належала на праві власності померлому [PERSON] і суд визнає право власності на ? частку кожного виду майна за спадкоємцями померлого [PERSON] у відповідних до їх прав на спадкування частках. Визначаючи коло спадкоємців та розмір їх часток суд виходить із наступного : [PERSON] помер [INFO] , після чого відкрилась спадщина на належне йому майно та майнові права. [INFO] після смерті [PERSON] у [PERSON] народився син - [PERSON], батьком якого був померлий [PERSON] Зазначений факт встановлений відповідним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2010 року, яке набрало законної сили. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись : [PERSON] - батько померлого, [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] та звернувся [PERSON] - повнолітній син померлого. Усі вказані особи були залучені до участі в справі, як правонаступники померлого, оскільки відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України вони є належними спадкоємцями померлого [PERSON] Незважаючи на те, що [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона не належить до осіб, що мають право на спадщину. Доводи [PERSON] про те, що на момент своєї смерті [PERSON] перебував у шлюбі, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст.233 ЦПК України заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим кодексом. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу від 19 травня 2008 року набуло законної сили 30 травня 2008 року, а [PERSON] помер [INFO]. Таким чином шлюб між [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] вже було розірвано відповідно до ч.2 ст. 115 СК України. До аналогічного висновку дійшов і Апеляційний суд м. Києва, в ухвалі від 28 жовтня 2010 року, справа №22-24417/10. Оскільки один із спадкоємців [PERSON], а саме його батько - [PERSON] помер [INFO] і спадщину після його смерті прийняв малолітній онук - [PERSON], то у спірному майні частка, що належала на час смерті [PERSON], повинна на теперішній час бути розподілена наступним чином - 2/3 частки спадкового майна належить присудити спадкоємцю [PERSON], а 1/3 частку спадкового майна належить присудити [PERSON] Відповідно, в цілому спірне майно, що було сумісною власністю подружжя (а саме : квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS] ; 31/100 частки квартири [ADDRESS], автомобіль FORD Explorer, автомобіль СHEVROLET CAMARO, автомобіль MERCEDES-BENZ 300 (Jaguar) підлягає розподілу між сторонами по справі за наступними частками : - за [PERSON] визнається право власності на 1/2 (3/6) частки; - за [PERSON] визнається в порядку спадкування право власності на 1/3 (2/6) частки; - за [PERSON] визнається в порядку спадкування право власності на 1/6 частку. Вирішуючи питання стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на ? Секції №1 у будинку [ADDRESS], то суд вважає їх необґрунтованими з таких підстав. Секція №1 у будинку [ADDRESS], набута у власність [PERSON], на підставі договору дарування від 16 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу. Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Таким чином [PERSON] не має правових підстав вимагати розділу Секції №1 у будинку [ADDRESS], оскільки це майно не було спільною сумісною власністю подружжя, а тому в цій частині суд відмовляє [PERSON] в позовних вимогах. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині виділення їй в натурі автомобіля MERCEDES-BENZ 300, суд вважає їх не обґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволеними. Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Матеріали справи не містять даних про попереднє внесення [PERSON] при житті [PERSON] на депозитний рахунок суду грошової суми в рахунок компенсації частки в спільному сумісному майні подружжя. З урахуванням цієї обставини та з урахуванням факту смерті одного з подружжя суд при розділі спірного майна, що було набуто в період шлюбу, визнає за сторонами ідеальні частки в спірному майні. Крім того, суд враховує, що фактично між сторонами існує спір про право користування спірним майном, що сторони, перебуваючи між собою в конфліктному стані, тривалий час не можуть досягти згоди щодо порядку користування спірним майном. Однак, на теперішній час вимог про порядок користування спірним майном не заявлено. Сторони не позбавлені заявити таки вимоги в будь-який час. Суд вважає, що вимоги про поділ майна в натурі є передчасними, оскільки лише після визначення судом часток в спірному майні зазначена майно буде визначено, як спільна часткова власність та зміниться правовий режим спірного майна. Після цього сторони зможуть вирішити спірні питання стосовно користування спірним майном або припинення права спільної власності в судовому порядку, відповідно до ст.358,364-365 ЦК України. Тому суд у задоволенні позовних вимог в частині розділу спірного майна у вигляді об'єктів нерухомості та транспортних засобів в натурі між сторонами відмовляє, як в передчасно заявлених. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з [PERSON] грошової суми 2 500 000 гривень, як вартості ? акцій ТОВ «МСЛ» та грошової суми 2 600 000 гривень за продану [PERSON] частку в статутному фонді ТОВ «Олімпік Трейдінг», то суд вважає їх безпідставними і відмовляє в їх задоволенні. При цьому суд виходить із правового висновку, викладеного в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство. Відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників (ст. 115 ЦК України, ст.85 ГК України, ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»). Таким чином, з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 CК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення ст.ст. 116, 147 ЦК України є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошової суми 1000 гривень - вартості ? придбаних простих акцій DEVENPORT HOLDINGS LIMITED та 250 000 гривень - вартості ? придбаних простих акцій класу А Loto World, Inc, суд також вважає їх безпідставними і відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" акція є іменним цінним папером, який посвідчує майнові права його власника (акціонера) щодо акціонерного товариства, а також немайнові права, передбачені законодавчими актами, що регулюють питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств. При вирішенні питання про поділ майна у вигляді акцій у фондах корпоративних господарських організацій суд виходить з того, що питання їх поділу вирішується залежно від виду юридичної особи, організаційно-правової форми її діяльності, характеру правовідносин подружжя з цим суб'єктом. Зважаючи на те, що позивач не надала суду відповідних належних доказів придбання [PERSON] цінних паперів вказаних іноземних компаній, в тому числі придбаних виключно за сумісні кошти подружжя, вартості, за яку вони були придбані, та не обґрунтувала і не довела перед судом свого право на стягнення частини коштів за їх придбання, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 18 562, 50 гривень на місяць за здавання в оренду квартир [ADDRESS] починаючи з 01 січня 2006 року по день винесення рішення та 2363, 40 гривень на місяць за здавання в оренду квартири [ADDRESS] починаючи з 01 січня 2006 року по день винесення рішення, то суд також вважає їх необґрунтованими і відмовляє в їх задоволенні з таких підстав. На підтвердження своїх вимог [PERSON] надала суду фотокопію копію угоди про зміни та доповнення № 1 Договору № GV-0001 від 01 лютого 2005 року оренди приміщення. Жодних доказів, в межах вимог цивільного процесуального законодавства, які б підтвердили отримання [PERSON] орендної плати та самостійного розпорядження цими коштами всупереч інтересам подружжя, суду не надано. Крім того, 2 червня 2008 року [PERSON] Таким чином у суду відсутні будь-які правові підстави до задоволення позову [PERSON] в цій частині. З урахуванням вищенаведених мотивів, суд вирішує й зустрічні позовні вимоги в інтересах малолітнього [PERSON], заявлені його матір'ю [PERSON], яка просила суд розділити нерухоме майно в натурі, визнавши в порядку спадкування за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS] та 2/3 секції №1 у будинку [ADDRESS], а також визнати за [PERSON] право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ 300 Jaguar (Ягуар); визнати право власності на акції іноземних компаній - 67 акцій Davenport Holding Limited та 333 333 простих акцій Loto World, Inc.; визнати право на 2/3 внесків [PERSON] до статутних капіталів господарських товариств; на 1/3 грошових коштів на банківських рахунках [PERSON] Суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що при житті [PERSON] придбав цінні папери у вигляді акцій Davenport Holding Limited та Loto World, Inc. Право власності на ці акції є предметом спадщини. Судом також встановлено, що при своєму житті [PERSON] виступив засновником та учасником наступних господарських товариств (підприємств) ТОВ «ОЛІМПІК ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ОЛІМПІК-АРТ», ТОВ «Центр аналізу ділової активності і досліджень ринків Бізнесу», ТОВ «М.С.Л.», ТОВ «АБ-Сервіс», ТОВ «ТЕХНОЛОТ», ТОВ «ІНТЕРАКТИВ», що підтверджується даними Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві та витягами з ЄДРЮОФОП. Стосовно даних товариств, як засновник та їх учасник, [PERSON] мав при житті відповідні майнові права, які після його смерті, відповідно до ст.1218 ЦК України та з урахуванням п.2 ч.1 ст.1219 ЦК України, є предметом спадщини. Суд відповідно до ст. 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України визнає в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] право власності за [PERSON] на 2/3 частки від майна та майнових прав, що належали при житті [PERSON] : право власності на 2/3 секції №1 у будинку [ADDRESS]; право власності 67 акцій Davenport Holding Limited (загальна кількість акцій 200 шт., відповідно 67 акцій - це 2/3 від їх загальної кількості ); право власності на 333 333 простих акцій Loto World, Inc. (загальна кількість акцій 1 000 000 шт., відповідно 333 333 акції - це 2/3 від їх загальної кількості); майнові права на 2/3 частки внесків [PERSON] до статутних капіталів господарських товариств, а саме ТОВ «ОЛІМПІК ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ОЛІМПІК-АРТ», ТОВ «Центр аналізу ділової активності і досліджень ринків Бізнесу», ТОВ «М.С.Л.», ТОВ «АБ-Сервіс», ТОВ «ТЕХНОЛОТ», ТОВ «ІНТЕРАКТИВ», ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІМІДЖ ЛТД.», ТОВ «ЦЕНТР АНАЛІЗУ ДІЛОВОЇ АКТИВНОСТІ ТА ДОСЛІДЖЕНЬ РИНКУ «БІЗНЕКС»; 1/3 частка від усіх грошових коштів, які знаходяться в Акціонерному банку «Старокиївський Банк» та Акціонерному банку «Укргазбанк», на банківських рахунках відкритих на ім'я [PERSON] В іншій частині зустрічний позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи вимоги за первісним та зустрічним позовом суд виходив з вимог ст.11 ЦПК України та обсягу позовних вимог, які були визначені в первісному позові [PERSON] та зустрічному позові [PERSON], заявленому в інтересах [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] зустрічні позовні вимоги в частині, що стосується його прав, як правонаступник [PERSON], не підтримав, то суд вважає за необхідне зустрічний позов в частині, що стосується прав [PERSON] залишити без розгляду. Суд не може допустити правову невизначеність майна, щодо якого відповідно до даного рішення створюється новий правовий режим спільної часткової власності. Коли одна із часток в даному майні не буди мати визначеного власника, то це вплине на права інших співвласників і створить їм безпідставні перешкоди в реалізації своїх прав, що є неприпустимим. Відповідно до цього суд визначає і визнає право власності на частки спільного майна, які повинні належати на праві власності в порядку спадкування [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial