Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його користь для утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, свої вимоги мотивує тим, що відповідач, яка являється матір'ю дитини матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, відповідач разом з сім'єю не проживає, позивач вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання до суду не з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої не заперечувала проти стягнення аліментів, просила справу розглядати у її відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] (а.с. 4). Згідно ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2010 року, визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за адресою реєстрації та постійного проживання батька дитини - [PERSON], [INFO], а саме: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Виходячи з позовних вимог позивача розмір аліментів визначається судом в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, до повноліття малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена позивачка при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved