Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

21 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивував тим, що він народився в с. Бобрик Білопільського району Сумської області. У 1974 році його призвали до Армії. Після проходження служби, починаючи з 20 грудня 1976 року по 05 грудня 1994 року, він працював у Харківському управлінні спеціалізованих монтажних робіт треста «Теплоенергомонтаж». З 14 лютого 1996 року і по теперішній час він постійно мешкає в с. Бобрик Білопільського району Сумської області. У 2004 році він загубив свій паспорт і до цього часу проживав без нього. З метою реєстрації у будинку своєї сестри, він звернувся до Білопільського районного сектору УДМС України в Сумській області, однак йому відмовили в реєстрації та видачі паспорта, оскільки, він не зміг підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У зв'язку з даними обставинами [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України з 20 грудня 1976 року по 05 грудня 1994 року, тобто станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] уточнив заявлені вимоги, просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Представник заінтересованої особи - Білопільського районного сектору управління державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Заслухавши заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно ч. 1 ст. 8 вищевказаного Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. У відповідності до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с. Бобрик Улянівського району (нині Білопільський район) Сумської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №53. Батьки заявника - [PERSON] та [PERSON] були українцями (а. с. 4). Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] з 1974 року по 1976 рік [PERSON] проходив строкову військову службу в армії (а. с. 5-10). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки [PERSON], починаючи з 20 грудня 1976 року по 05 грудня 1994 року, працював у Харківському управлінні спеціалізованих та монтажних робіт треста «Теплоенергомонтаж», а з 1996 по 1997 рік - трактористом АПО ЗТІ «Бобрицьке» (а. с. 14-15). Згідно архівної довідки ТОВ «Науково-виробничий сервісний центр «Харківський народний архів» від 16 жовтня 2014 року в документах архівного фонду ДП Харківське управління спеціалізованих і монтажних робіт ВАТ «Теплоенергомонтаж», в наказах по особовому складу Харківського управління спеціалізованих та монтажних робіт треста «Теплоенергомонтаж» маються відомості про роботу [PERSON], слюсаря 4 розряду Сумського м/майданчика з 20 грудня 1976 року по 05 грудня 1994 року (а. с. 12). У відповідності до довідки Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області від 20 січня 2015 року [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] (а. с. 16). З довідки Білопільського районного сектору управління державної міграційної служби України в Сумській області від 24 липня 2014 року вбачається, що заявник звертався до вказаного сектору із заявою щодо видачі паспорта замість втраченого. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь - якої держави (а. с. 3). Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний спеціаліст Білопільського РС УДМС України в Сумській області [PERSON] показала, що заявник звертався до Білопільського районного сектору державної міграційної служби з приводу видачі паспорта замість втраченого. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] не належить до громадянства будь-якої держави і паспортом громадянина України не документувався. Належним чином підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник не зміг, у зв'язку з чим йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України і рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного факту. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], постійно, станом на 24 серпня 1991 року, проживав на території України, зокрема, в [ADDRESS] в будинку своїх батьків. Працюючи до 1994 року в тресті «Теплоенергомонтаж», заявник часто бував у відрядженнях в м. Суми. Підстав сумніватись у показах зазначених вище свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і дослідженим судом письмовим матеріалам справи. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] народився і постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України та подальшої реєстрації. Враховуючи покази свідків, письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] та встановлення юридичного факту постійного проживання останнього на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved