Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

16.02.2018 позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідачів солідарно 8 464,79 грн. - заборгованість за спожиті комунальні послуги, 3 497,54 грн. - індекс інфляції за невиконання грошового зобов'язання, 609,78 грн. - 3% річних за невиконання грошового зобов'язання та судовий збір. Посилається в позові на те, що 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово - будівельний кооператив «Темп-2». 13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов'язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2». Передача прав та обов'язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року. Таким чином, зобов'язання відповідачів щодо оплати за комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01.06.2015 в розмірі 3 645,12 грн. були передані ОК «Темп-2» 01.06.2015 у зв'язку з чим, ці зобов'язання у позивачів щодо оплати заборгованості в розмірі 3 645,12 грн. виникли з 01.06.2015 вже перед ОК «Темп-2». З моменту прийняття зобов'язань позивача на себе по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг у відповідачів виник борг за отримані, але не сплачені послуги на суму 4 819,85 грн. станом на 01.04.2017. Згідно довідки КП ГІОЦ, з яким ОК «Темп-2» уклало договір на надання послуг обробки та розщеплення платежів мешканців за комунальні послуги, розробка рахунків, перевірка правильності нарахувань та виплат, заборгованість відповідачів перед ОК «Темп-2» за період з січня 2014 станом на 30.09.2017, заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті комунальні послуги складає 8 464,97 грн. Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути компенсацію за порушення позивачами грошових зобов'язань в розмірі 3% річних та індексу інфляції в зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань у порядку ст.625 ЦК України. 16.02.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 19.02.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачам було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою суду від 16.04.2018, призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 27.06.2018. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, 27.06.2018 подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Судові повістки, що направлялись на адресу відповідачів за зареєстрованим місцем проживання, не були отримані останніми, та повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх донька. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ф. №3 від 28.02.2016 відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (а.с. 5) Житловий будинок [ADDRESS] заходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку. Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2». Передавальним актом від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК »Темп-2» до ОК »Темп-2»(а.с.63-64 ). Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов'язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку [ADDRESS], перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2». Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК»Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ». Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя. Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку. Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов'язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), в відповідачі -споживачами даних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов'язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. З розрахунку заборгованості, індексу інфляціїї, 3% річних вбачається, що станом на 07.02.2018 сума боргу відповідачів перед позивачем становить 8 464, 97 грн. (а.с. 138) . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з того, що відповідачі нерегулярно вносили плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 3497,54 грн. та 3 % річних у розмірі 609,78 грн. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» підлягають задоволенню. З огляду на те, що 08.11.2017 позивачем було подано заяву про видачу судового наказу, який в подальшому ухвалою Солом"янського районного суду м.Києва 30.01.2018 був скасований за заявою відповідачів, а тому у розумінні вимог ст. 264 ЦК України вказані дії свідчить про переривання строку позовної давності на пред"явлення даного позову. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 459,33 грн. з кожного.

Outcome: approved