Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про повернення суми депозиту та стягнення моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що 18.07.2013 р. між ним та ПАТ «Банк Перший» правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» було укладено договір банківського вкладу на суму 95000 грн. з нарахуванням 21% річних. 28.07.2014 р. він звернувся до відповідача з письмовою претензією про повернення вкладу, однак, лише 17.10.2014 р. йому було повернуто 500 грн. Відтак вважає, що заборгованість банку перед ним становить 111721,73 грн., розмір упущеної вигоди через несвоєчасне повернення вкладу і неможливість його внесення на депозит в ПАТ «Укргазпромбанк» складає 8681,26 грн., які просить стягнути з відповідача. Крім того, вважає, що йому було завдано моральної шкоди, яка проявилась у стражданнях у зв'язку з невизначеністю і не впевненістю через повернення вкладу, розмір якої оцінює у 2224,43 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З договору банківського вкладу № ДФ-051788 від 18.07.2013 р. вбачається, що такий був укладений між ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] на суму 16000 грн. Крім того, відповідно до квитанцій: від 31.07.2013 р. № 409814 позивачем було поповнено депозит на суму 24000 грн. та від 10.10.2013 р. № 132585 на суму 55000 грн. Як встановлено з матеріалів справи, 27.07. 2014 року позивач звернувся із письмовою претензією до відділення № 41 ПАТ «Банк Перший», що дія укладеного між сторонами договору банківського вкладу закінчується 21.07. 2014 року, і він просить припинити подальшу дію вказаного договору та повернути протягом семи днів суму вкладу в розмірі 112221,73 грн. Згідно виписки по особовим рахункам з 21.07.2014 р. по 28.08.2014 р. сума депозиту позивача складає 95000 грн. відсотків 17221,73 грн., що в загальному розмірі складає 112221,73 грн. Як вбачається з квитанцій від 9.09.2014 р. та від 17.10.2014 р., відповідачем було повернуто позивачу по 500 грн. згідно договору від 18.07.2013 р., а відтак сума заборгованості становить 111221,73 грн. ( 112221,73-1000). Із повідомлення ПАТ «Банк Перший», встановлено, що 29.07.2014 р. прийнято рішення щодо зміни найменування ПАТ «Банк Перший» на ПАТ «БГ Банк». У відповідності до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На підставі ч.1,2 статті 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Ч.2 ст. 530 ЦК України, регламентовано, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з абз. 1 п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ 03.12.2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. З огляду на наведене, на думку суду, відповідач порушив свої грошові зобов'язання перед позивачем не повернувши у законодавчо встановлені терміни суми вкладу,а відтак в цій частині позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач вимагає відшкодування заподіяних йому збитків на підставі п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України: збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, [PERSON] не надав доказів реального наміру вкласти спірні кошти після їх отримання від відповідача до ПАТ «Укргазпромбанк» саме на умовах, враховуючи які він визначив розмір вказаної упущеної вигоди, а тому позов в цій частині, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, задоволенню в такий спосіб не підлягає. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, даною постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Outcome: partial