Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 19 вересня 2007 року, близько 18 год. 20 хв., відповідач керуючи автомобілем «ДЕО [PERSON]», номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Азовстальській в напрямку від вулиці Орджонікідзе до бульвару 50 років Жовтня в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, перевищивши швидкість руху, в лівому ряду в районі ЗОШ № 12 здійснив наїзд на його малолітнього сина [PERSON], [INFO], заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких його син помер 19 вересня 2007 року. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 01 жовтня 2007 року порушена кримінальна справа №16-9123 за ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2013 року по вказаній кримінальній справі відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак провадження по справі закрито на підставі ст.ст.1,6-9,12 Закону України "Про амністію в 2011 році". У поданій на стадії досудового слідства позовній заяві він просив стягнути з [PERSON] матеріальний збиток в сумі 40 000 гривень та моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн. Однак під час розгляду справи ним були знайдені додаткові чеки за видатками, пов'язаними зі смертю сина, які він раніше вважав втраченими. Загальна сума заподіяної йому матеріальної шкоди складє 45 229,86 грн. Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач протягом усього досудового слідства і судового розгляду кримінальної справи заперечував свою вину, він звертався до адвоката для отримання юридичної допомоги, на послуги якого витратив 4 500 грн. Окрім того, у зв'язку зі смертю самої дорогої йому людини - малолітнього сина, якому виповнилося тільки-но 12 років, він тривалий час перебував у стані депресії і в цьому стані організовував похорони сина, мав прибувати в слідчі органи для дачі пояснень, брати участь при допиті в якості потерпілого, неодноразово викликався в судові засідання, що завдавало додаткові душевні страждання, так як ані на досудовому слідстві, ані в суді [PERSON] не визнавав себе винним, заперечував свою вину і очевидні факти, у зв'язку з цим розслідування кримінальної справи тривало більше 5 років, увесь цей час він переживав від думки, що винний у смерті його сина може ухилитися від покарання. Все це вплинуло на його моральний стан, порушилися життєві зв'язки і режим життя. Його переживання посилюються від того, що винуватець ДТП не вживає ніяких заходів до відшкодування майнової та моральної шкоди. Перераховані вище негативні наслідки вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя, у нього погіршився настрій і психологічний стан. Оцінюючи моральну шкоду в 1 000 000 гривень, він виходив з того, що в результаті ДТП він втратив найдорожчу людину - сина, втрату якого в грошовому еквіваленті оцінити практично неможливо. Тому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 45 229,86 грн., витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4 500 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 000 грн. При розгляді справи [PERSON] збільшив свої позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну злочином в сумі 58 953,85 грн. з урахуванням індексу інфляції, 4 500 грн. в рахунок відшкодування послуг адвоката і 1000 000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зокрема, повністю вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката, розмір моральної шкоди вважав завищеним. Представник відповідача [PERSON]підтримала доводи відповідача, однак позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу вважала необгрунтованими, так як вони не підтверджені належними доказами про їх оплату. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2013 року, [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі ст.ст.1,6-9, 12 Закону України " Про амністію в 2011 році". Вказаною ухвалою суду встановлено, що вина [PERSON] в порушенні вимог п.п.1.7; 12.3 Правил дорожнього руху, що спричинило смерть малолітнього [PERSON] доведена повністю, підстав для сумнівів у наданій діям [PERSON] кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, немає (а.с.13-15). Дані обставини відповідно до ч.ч.1,4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. В зв»язку зі смертю сина позивач [PERSON] поніс витрати, пов»язанні з його похованням, виготовленням і встановленням надгробного пам»ятника, організацією поминальних обідів на загальну суму 45 229,86 грн., що підтверджується відповідними розрахунковими документами (квитанціями, накладними, товарними і фіскальними чеками) (а.с.4-11). Розмір такої шкоди з урахуванням індексу інфляції складає 58 953,85 грн. (а.с.32-33). Як свідчить довідка про надання послуг адвоката на досудовому слідстві і в суді, вартість таких послуг сплачена [PERSON] в сумі 4 500 грн. (а.с.12, 34-35). Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. За ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] злочину, позивачеві [PERSON] заподіяна матеріальна шкода, розмір якої в сумі 45 229,86 грн. підтверджено належними доказами, яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Однак суд вважає, що підстав для стягнення матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції не має, так як законодавством України не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції, оскільки дія ч.2 ст.625 ЦК, що передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобовязання за договором. Відповідно до роз»яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 7 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», в рамках кримінального провадження відшкодуванню підлягають судові витрати та оплата послуг захисника підсудного. Витрати ж, понесені потерпілим на оплату юридичних послуг адвоката, не відносяться до судових витрат, це питання вирішується окремо за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Витрати на правову допомогу адвоката при розгляді кримінальної справи, які зазнав позивач, в розумінні ст.22 ЦК України є збитками. Позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 4 500 грн., які він сплатив адвокату, що підтверджується довідкою адвоката та додатком до договору № 1 від 28 лютого 2013 року. Однак як свідчить договір від 28 лютого 2013 року з адвокатом він укладений з [PERSON], а не з позивачем. Окрім того, щодо наявності витрат на правову допомогу та їх розмір, суд зазначає наступне. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі виконаних робіт та ін.), а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам закону. Надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу: копія договору про надання правової допомоги від 28 лютого 2013 року, укладеного між двокатом [PERSON] та [PERSON], а не позивачем, копія додатку до договору № 1 та довідка адвоката не свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги саме позивачем. Зазначені документи не є документами, оформленими у встановленому законом порядку, оскільки такими документами можуть вважатись акт прийому-передачі виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, у зв»язку із недоведеністю належними та допустимими доказами складу та розміру витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги та понесення їх саме позивачем. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Суд приходить до висновку, що між протиправними діяннями відповідача та наслідком у виді заподіянням моральної шкоди позивачу наявний причинний зв'язок та доведена винуватість відповідача, що не підлягає доказуванню у даній справі, але суд ввважає розмір моральної шкоди в 1 000 000 грн. позивачем завищений, тому враховуючи вимоги ст.23 ЦК України, зокрема, щодо розумності та справедливості приходить до висновку про її стягнення в сумі 50 000 грн. Враховуючи, що позивач при подачі позову про відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення злочину звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 458,80 грн. (по 229,40 грн. за вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди окремо) з відповідача підлягає стягненню на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial