Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

4 березня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу ГТУЮ у Сумській області Селезньова Т.О. і просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, що складається із земельної ділянки: земельної ділянки площею 0,467 га, яка розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5924184700020010483 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 130145 від 27.06.2003р., виданого за підписом голови Роменської районної державної адміністрації від 26.06.2003р., № 288 . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 0,457 га, розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району, Сумської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5924184700:02:001:0483. Так, як її батько [PERSON] , постійно проживав із її померлою мамою, [PERSON] , на час відкриття спадщини в [ADDRESS] , то в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. [INFO] її батько [PERSON] помер. Після смерті батька залишився заповіт, складений 20.05.2013, згідно якого її батько заповів усе майно їй, [PERSON] . Спадкове майно складається із земельної ділянки згідно правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 130145 від 27.06.2003, згідно якого [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,467 га, яка розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 5924184700020010483. Оригінал вищевказаного державного акту не зберігся, оскільки за життя спадкодавцем були втрачені. При звернення за оформленням права на спадщину вона отримала роз`яснення нотаріуса, згідно яких, з огляду на те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 0,467 га втрачений, необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Нею прийнято спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Тому просила визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, я саме вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не прибула, вважається що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, оскільки судова повістка направлялася за адресою вказаною позивачем в позовній заяві. Ця адреса збігається з адресою місця реєстрації позивача, яка вказана у копії паспорта. В позовній заяві до суду просила справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Представник позивача - особа, яка надає безоплатну правову допомогу - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її та позивача відсутності. Також вказала що позовні вимоги підтримують і просять задоволити. Відповідач - Гришинська сільська рада Роменського району Сумської області в судове засідання явку представника не забезпечила, в листі до суду позовні вимоги визнала, просила справу слухати без участі їх представника. Третя особа - Приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Селезньова Т.О. в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в листі до суду просила справу розглядати без її участі. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З матеріалів справ вбачається, що батьками позивача, в її свідоцтві про народження, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з свідоцтва про шлюб, 05.02.1958 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1925 р.н., та [PERSON] , 1929 р.н. (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] у віці 80 років, місцем смерті вказаного с. Салогубівка Роменського району, Сумської області,що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12) Відповідно до довідки, що видається в зв`язку з оформленням спадкових прав, виданої 10.12.2016 р., за підписом сільського голови та секретаря сільради, [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] постійно проживала в [ADDRESS] . Спадкоємцем на все майно [PERSON] являється [PERSON] , так як відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України він постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини в [ADDRESS] . Іншими спадкоємцями являються: [PERSON] , [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Гришинської сільської ради не посвідчувався. На час смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала з чоловіком [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] у віці 90 років, місцем смерті вказано с. Салогубівка Роменського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). Як вбачається з довідки, що видається в зв`язку з оформленням спадкових прав, виданої 25.06.2015р. [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] постійно проживав в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений у виконкомі Гришинської сільської ради 24.05.2013 р. за реєстровим № 29, не змінювався і не відмінювався. На час смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав сам. (а.с. 14). [PERSON] за життя, а саме 24.05.2013 р., склав заповіт, яким заповів своє майно позивачці (а.с. 15). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.03.2016 р. позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а з свідоцтва про розірвання шлюбу - що після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с. 16,17) . 12 липня 2019 р. приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Селезньова Т.О. склала роз`яснення щодо оформлення спадкових прав до спадкової справи № 192/2015, в якому вказано, що майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 0,467 га, яка розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якій присвоєно кадастровий номер - 5924184700:02:001:0483, що належала померлій [INFO] [PERSON] , дружині спадкодавця [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її чоловік, спадкодавець [PERSON] , який своєчасно спадщину прийняв, так як на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , тобто на день її смерті, [INFO] , проживав та був зареєстрований разом із нею за однією адресою: [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав, так як помер [INFO] , а інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, та житлового будинку..., що належав померлому [PERSON] , що залишив на її ім`я заповіт. Повідомила про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок за відсутності правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно. Запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 18). Відповідно інформації нотаріуса, датованої 8 жовтня 29015 року, на адресу [PERSON] , 7 жовтня 2015 року до Роменської ДНК надійшла заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №192/2015 від 07.10.2015, котра зареєстрована у спадковому реєстрі за № 58033982. Вказане підтверджується також Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 07.10.2015 р. (а.с. 19-20). В газеті «Тандем» № 27 від 4 липня 2018 року, рубрика «Дошка оголошень» мається повідомлення: «Втрачений державний акт право власності на земель ділянку на ім`я [PERSON] прохання поверну, та вказано номер мобільного телефону (а.с.21). 27.06.2003 р. на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право власності не земельну ділянку серії СМ № 130145, відповідно до якого на підставі розпорядження голови Роменської районної державної адміністрації від 26.06.2003 р. № 288 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,467 га, що розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 117 (а.с. 22) З листа приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. від 21.04.2020 р. вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] спадкоємцем є її чоловік, [PERSON] , який своєчасно спадщину прийняв, так як, відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , тобто на день її смерті, [INFO] проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою: [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав, так як помер [INFO] . Відомості щодо заведення спадкової справи після її смерті відсутні… Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] перевірено за довідкою Гришинської сільської ради Роменського району від 11.07.2016 р. за № 515, в якій зазначено , що на час смерті [PERSON] , а саме 20.01.2010 р. разом з нею проживав та був зареєстрований тільки її чоловік, [PERSON] , й, відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України він є єдиною особою, яка прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки спадкова справа після цієї померлої особи не заводилась, відповідно заяви про прийняття спадщини від будь-кого іншого із можливих її спадкоємців не надходили. (а.с. 65). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60032264 від 21.04.2020 інформація про заведену спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] - відсутня (а.с. 66). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60032269 від 21.04.2020 р. [PERSON] , 1929 р.н., склала заповіт, який зареєстровано у спадковому реєстрі за № 37667672, дата посвідчення 27.10.2005 р., місце посвідчення - [ADDRESS] , місце зберігання [ADDRESS] (а.с. 67). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60032282 від 21.04.2020 р. підтверджується, що [PERSON] склав заповіт, який посвідчено 27.10.2005 р., а також заповіт, який посвідчено 24.05.2013 р. (а.с. 69), а інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60032278 від 21.04.2020, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа та були видані свідоцтва про право на спадщину 13.11.2018 та 12.07.2019 р. (а.с. 68). Відповідно до складеного [PERSON] 27.10.2005 р. заповіту, який посвідчено секретарем Гришинської сільської ради Роменського району, остання заповіла все своє майно [PERSON] , 1955 р.н. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу спадкування, які регулюються ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не оформила спадкові права. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, визначає наступне: п. 4.15. глави 10 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна; п.3 глави 7 розділу І - документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса; п. 4.20 глави 7 Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як передбачено абз. 2 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Абзац 3 пункту 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вказано в Методичних рекомендаціях нотаріальної палати України від 19 жовтня 2016 року, у випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку № 1127. В такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно буде вчинена на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Отже, у випадку, якщо спадкодавцем, за життя, було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця у нотаріальному порядку можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми п.п. 53 та 66 Порядку № 1127. В такому випадку видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно буде вчинена на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Інформація з державного реєстру є підтвердженням права власності на померлого спадкоємця. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок суду ґрунтується на переконанні, що позивач не довів суду наявності перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, за умови самостійного отримання відповідних документів - Витягу з реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку і Витягу з Державного земельного кадастру та надання їх нотаріусу, або за умови самостійного отримання необхідних для видачі свідоцтва документів нотаріусом - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до реєстру. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] , якій належала земельна ділянка з кадастровим номер 5924184700020010483, склала заповіт яким заповіла все своє майно [PERSON] , проте позивач до участі у справі дану особу не залучила. Не досліджуючи в підготовчому судовому засіданні доказів суд не зміг виявити наявність інших осіб, які можуть претендувати на спадщину, оскільки у позовній заяві позивач стверджує, що є єдиними спадкоємцем після смерті спадкодавця. На стадії судового розгляду, виходячи з вимог ст.51 ЦПК України, суд позбавлений можливості залучити цих осіб до участі в справі. В той же час, в матеріалах справи, доказів на підтвердження факту обізнаності [PERSON] про смерть спадкодавці та наявність заповіту не має. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Outcome: dismissed