Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

10.09.2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 31.05.2011 року. Відповідач шляхом підписання анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 31.07.2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 186567, 64 гривень, з яких: 156, 21 грн - заборгованість за тілом кредиту, 181958, 37 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4453, 06 грн - заборгованість за пенею; 0.00 гривень - заборгованість за комісією. Зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31.05.2011 року у загальному розмірі 136767, 55 грн, яка складається з: 156, 21 грн - заборгованість за кредитом; 136611, 34 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 18 вересня 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 13 жовтня 2020 року відзив на позов від відповідача до Локачинського районного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані їй у письмовому вигляді (а.с.10). У анкеті - заяві від 31.05.2011 року [PERSON] відмітила, що просить надати їй платіжну картку кредитку «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом за платіжною карткою 3000 грн. 31.05.2011 року [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої базова процентна ставка в місяць ( нараховується на залишок заборгованості виходячи з 360 днів в році) становить 2, 5 % (а.с. 11). Згідно із довідкою АТКБ «Приватбанк», яка міститься в матеріалах справи, між АТКБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 31.05.2011 року, термін дії 11/14 (а.с. 8). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Відповідач в свою чергу не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою банку по картковому рахунку, якою підтверджується використання відповідачкою кредитних коштів. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 року станом на 31 липня 2020 року перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 186567, 64 гривень, з яких: 156, 21 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 181958, 37 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4453, 06 - заборгованість за пенею; 0.00 гривень - заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». Таким чином, обставина надання відповідачем своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ними договір, не підтверджена належними доказами. Наданий банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31 травня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Згідно дослідженого судом розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № б\\н від 31.05.2011 року, наданого банком, заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 156, 21 грн. станом на 31.07.2020 року. Як встановлено із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 31.05.2011, яка підписана [PERSON] , в заяві відповідач зазначила свої персональні дані, інформацію особистого характеру, заява містить дані про встановлену базову процентну ставку в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з 360 днів в році і становить 2, 5 % в місяць. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. У даній справі строк дії договору відповідає строку дії картки, який відповідно до довідки АТКБ «Приватбанк» (а.с. 8) встановлено до 11/14, тобто до листопада 2014 року. Доказів про те, що відповідач отримала нову картку на новий строк позивачем не надано. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.9), в якій зазначено про встановлення, збільшення та зменшення кредитного ліміту, про перевипуск платіжної картки [PERSON] на новий строк, не свідчить. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за укладеним кредитним договором, наданого банком, загальний розмір відсотків нарахованих на залишок заборгованості на час закінчення строку дії кредитної картки (11/14) становить 290 грн 35 коп (а.с. 5, зворот). Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти не в повній мірі повернуті АТ КБ "Приватбанк", а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів, а саме тіло кредиту, розмір якого відповідно до розрахунку банку становить 156, 21 грн та відсотки за користування кредитним лімітом в розмірі на час закінчення строку дії кредитної картки, який, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого банком, становить 290 грн 35 коп. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 156, 21 грн та відсотків за користування кредитом в межах строку дії платіжної картки в розмірі 290 грн 35 коп., а всього 446 грн 56 коп. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 136767, 55 гривень,. Судом задоволено позовні вимоги на суму 446 гривень 56 копійок, що становить 0, 33 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6, 94 гривень.

Outcome: partial