Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Вінницяоблводоканал» про визнання договору приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення ( з використанням внутрішньо будинкових систем) від 08.06.2018 року недійсним. Мотивував вимоги тим, що він проживає в квартирі [ADDRESS] , проте в нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, ордер на вселення, договір найму тощо. На даний час в касаційній інстанції вирішується питання набуття права на дану квартиру. З цих підстав обслуговуюча організація будинку - ТОВ «УЮТ» відмовляла в укладенні договорів про надання житлово-комунальних послуг. 25.05.2018 року він звернувся до КП «Вінницяоблводоканал» з заявою про опломбування лічильників холодної води, проте 08.06.2018 року прийшли контролери і запропонували укласти договір приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), а також контролери повідомили, що опломбування лічильників буде можливе лише після укладення такого договору. Вони зафіксували перші показники лічильників і фактично примусили укласти цей договір. Вважає, що договір від 08.06.2018 року є недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки не дотримана процедура погодження договору (не наданий час на ознайомлення і вивчення договору, на консультацію із юристом, примірники договору поганої якості, текст нерозбірливий, процедура підписання тривала 10-15 хвилин); його волевиявлення не було вільним і не відповідало внутрішній волі, оскільки контролером була поставлена категорична умова на підписання договору; зміст договору суттєво відрізняється від Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630; він не є власником квартири, не є наймачем, тому не мав повноважень на підписання договору із КП «Вінницяоблводоканал»; примірники договору, який виданий йому і який залишився у відповідача не співпадають в частині зазначення номера особового рахунку і місця встановлення лічильників. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги відповідно до обставин, що викладені в позовній заяві, просив визнати недійсним договір. Повідомив, що фактично він проживає в квартирі з 2003 року, зареєстрований разом з членами сім`ї на підставі рішення суду, користується централізованим водопостачанням, але через величезний борг і відсутність правовстановлюючих документів на квартиру він раніше не міг укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, хоча неодноразово звертався до обслуговуючих організацій. Оплачувати воду він почав після опломбування лічильників в липні 2018 року. Вважає, що контролери примусили підписати договір обманним шляхом, з метою подальшого звернення до суду про стягнення боргу по оплаті послуг за надання холодної води і водовідведення. Відповідач - КП «Вінницяоблводоканал» - позов не визнав, представник [PERSON] подала відзив на позов (а.с. 24-26). Свою позицію обґрунтовувала тим, що послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавались позивачу на умовах публічного договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 633 ЦК України. Такий договір був складений на основі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води», затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 і цей договір був оприлюднений в газеті «Вінниччина» від 22.02.2017 року. Позивач [PERSON] як споживач послуг не запропонував своїх умов і не повідомив протягом 30 днів про відмову від укладення цього договору, тому засвідчив свою волю на отримання послуг на постачання холодної води. Оскільки позивач звернувся вперше з заявою про опломбування лічильників на холодну воду в травні 2018 року, йому було запропоновано укласти письмовий договір для того, щоб провести реєстрацію поквартирних приладів обліку і в подальшому проводити нарахування за використану воду виключно по показникам лічильників. Позивач є споживачем послуг, проживає в квартирі більше ніж 10 років, його право і право членів сім`ї на вселення, проживання в квартирі підтверджене рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2014 року, крім того, на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.03.2010 року він та члени його сім`ї зареєстровані в квартирі, тому його твердження, що він не є особою, з якою може бути укладений договір, безпідставне. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала відзив на позов і додала, що позивач і члени його сім`ї проживають в квартирі тривалий час, споживають надані послуги, але за воду почали оплачувати лише з липня 2018 року, після опломбування лічильників. Також просила врахувати, що з 2015 року договори на водопостачання укладаються лише з КП «Вінницяоблводоканал», позивач є споживачем і зобов`язаний був укласти такий договір. Вважає, що дії позивача є недобросовісними і спрямованими на уникнення від обов`язку по оплаті за надані послуги з водопостачання. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] постійно проживає з сім`єю і зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 2003 року, відкритий особовий рахунок [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.11.2018 року право власності на квартиру не зареєстроване (а.с. 8). Право позивача та членів його сім`ї на вселення і проживання у вказаній квартирі встановлене та підтверджується рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2014 року у справі № 127/15960/14-ц (а.с. 27-28). Крім того, відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.03.2010 року здійснено реєстрацію місця проживання сім`ї позивача у складі 9 осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Квартира, в якій проживає позивач, забезпечена централізованим водопостачанням і водовідведенням. 08.06.2018 року між КП «Вінницяоблводоканал» та [PERSON] як споживачем був укладений Договір приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Відповідно до договору виконавець зобов`язується вчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Суб`єктами користування послугами є члени сім`ї споживача в кількості 11 осіб. В договорі указані типи та характеристики двох приладів обліку води, які встановлені на кухні та в санвузлі, їх перші показники на момент укладення договору, тарифи по оплаті. Акт пломбування, реєстрації поквартирних приладів обліку складений 23.07.2018 року (а.с. 17). Таким чином, суд вважає, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини щодо надання послуг, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній станом на день укладення договору). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630. При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 26 Закону істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що Договір приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідає типовій формі, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630. В даному договорі лише конкретизовано деякі умови, зокрема умови договору щодо терміну його дії, не змінивши при цьому суть договору. В договорі зазначено тарифи, які діяли на момент укладення договору та передбачено пунктами 4, 7 Договору, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показниками. За наявності у квартирі засобів обліку води належним чином встановлених, опломбованих та повірених, справляння плати за нормативами (нормами споживання) споживача не допускається. Всі істотні умови договору визначені в тексті і між сторонами погоджені. Також сторони в п. 32 погодили, що договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається продовженим на новий період, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Суд приймає до уваги, що текст договору був завчасно офіційно опублікований в офіційному регіональному виданні - газеті «Вінниччина» від 22.02.2017 року, всі споживачі, в тому числі [PERSON] , мали можливість ознайомитись з умовами договору. Позивач не довів в судовому засіданні, що договір був укладений поза його волею, що він був введений в оману працівниками КП «Вінницяоблводоканал». Суд приймає до уваги, що після підписання договору лічильники, що встановлені в квартирі [PERSON] , були опломбовані 23.07.2018 року і з того часу плата за водопостачання здійснюється позивачем відповідно до показників приладів обліку. Твердження позивача, що він не є власником і наймачем квартири, а тому не мав права на підписання цього договору, також суд вважає безпідставним. [PERSON] є споживачем послуг КП «Вінницяоблводоканал», тому є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Саме до обов`язку споживача входить укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, за положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (підстава заявленого позову). Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року N 6-94цс13 однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Враховуючи те, що судом не встановлено порушення прав позивача [PERSON] внаслідок укладення договору від 08.06.2018 року, підстав для задоволення його позову немає. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів». Тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed