Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

13 травня 2017 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 11 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 66 від 11 серпня 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. В шлюбі позивач перебуває вдруге. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, що негативно впливає на психічний стан неповнолітньої дитини та кожен раз спричиняє душевні страждання. На даний час позивач проживає з дитиною окремо, примирення між нею та відповідачем є не можливим, сімя фактично розпалася, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає, тому позивач просить шлюб розірвати. Крім того, відповідач не надає допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу. Ухвалою від 15 червня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення до 17 липня 2017 року. В судовому засіданні сторони зазначили, що не помирилися. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що спору про місце проживання дитини між ним та позивачем немає, оскільки вони дійшли згоди і дитина проживатиме з матірю. Спір щодо поділу спільного майна подружжя між ними триває і в разі необхідності він буде з цього приводу звертатись до суду. Крім того відповідач погодився з визначеним позивачем розміром аліментів на утримання дитини ? частки від усіх видів заробітку, зазначивши, що будь-яких перешкод для сплати даної суми він не має і хоча на даний момент не працює, але має задовільний стан здоровя і має намір працевлаштуватись. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сімю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 66), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 166523. У шлюбі сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖД № 373323. З пояснень сторін встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами на даний час вирішується в позасудовому порядку. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище «Алтуніна». \~Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.\~\~\~\~ Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд знаходить заявлений розмір аліментів на дитину обґрунтованим. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 13 травня 2017 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня пред'явлення позову (13 травня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. В силу положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved