Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

11.01.2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 16 667.49 грн.. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.04.2012 р., згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Укладення договору було здійснено за принципом укладення між позивачем та відповідачем договору приєднання. Підписавши заяву, відповідач приєднався до запропонованих позивачем Умов та Тарифів. При укладанні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Також п. 1.1.3.2.3 договору для позивача передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не вносив своєчасно кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 22.11.2020 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 667.49 гривень та складається з наступного: 11 643.23 грн. - заборгованість за кредитом; 5 024.26 грн. - заборгованість за відсотками. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи без його участі, вказавши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] також звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, вказує, що не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову. Свою правову позицію відповідач виклав у відзиві на позовну заяву від 26.07.2021 року, де послався на те, що позивачем долучено до матеріалів справи копію заяви-анкети, в якій обрізаний верхній рядок тексту, а тому вважає, що даний документ не підтверджує, що це є заява саме позичальника [PERSON] та не містить відмітки про вибраний продукт банку і початкового кредитного ліміту. Також вказує, що долучені Умови та правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів, не можуть бути належним доказом підтвердження боргу, оскільки не містять підпису відповідача та не зрозуміло чи саме з цими Умовами знайомився відповідач підписуючи заяву позичальника, а тому не можуть вважатись складовою частиною договору. Роздруківка із сайту позивача, на думку [PERSON] не може бути доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення тільки однієї сторони (банку) яка вносить відповідні зміни в Умови та правила надання банківських послуг, а тому розрахунок, який складений на підставі вказаних Умов та правил надання банківських послуг, не може підтверджувати факту існування заборгованості. Позивач 11.08.2021 року надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яку підписав відповідач, зазначено, що він ознайомився та згодний з розміщеними на сайті банку Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, та Тарифами банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування. Згідно долученого витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», на момент оформлення кредиту, Банком встановлено початкову процентну ставну в 30% річних, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо. Таким чином, вважає, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, а тому між Банком та Позичальником укладено договір у письмовій формі, тобто здійснені всі необхідні дії на вчинення двостороннього кредитного договору. Виписка по банківському рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Окрім того, до відзиву долучено фото відповідача, під час отримання банківської карти в установі банку. 13.08.2021 року відповідач [PERSON] направив заперечення на відповідь на відзив, до якого долучив виписки про рух коштів по картковому рахунку за період з 12.04.2012 року по 23.07.2020 року та зазначив, що з метою поповнення рахунку ним було перераховано 188 213.71 грн., в тому числі на погашення кредитного ліміту з 10.02.2013 року по 27.08.2019 року, а тому вважає, що сума зарахованих коштів значно перевищує ціну позову, у зв`язку з чим, на думку відповідача, будь-якої заборгованості перед позивачем не існує. З письмових матеріалів справи вбачається, що 05.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 34). Як вбачається, даний документ, на містить частини тексту у верхній частині сторінки, а тому не може бути прийнятий судом в якості належного доказу. При цьому, як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, та не було спростовано позивачем, 14.07.2020 року АТ КБ "ПриватБанк" вже звертався до суду з аналогічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа № 486/967/20), проте ухвалою суду від 29.10.2020 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, а саме, не надано належної якості заяви-анкети [PERSON] від 05.04.2021 року. При цьому, представник позивача повідомив суд, що позивач не має можливості надати суду копію заяви від 05 квітня 2012 року з верхнім рядком тексту назви, оскільки оригінал також містить зрізаний верхній рядок тексту назви, через брак друку оригіналу. Таким чином, суд вважає, що всупереч положень ст. 1054 ЦК України, ст. 58-60 ЦПК України, копія заяви-анкети №б/н від 05.04.2021 року не є належним доказом, на підтвердження факту укладення договору №б/н від 05.04.2021 року. З довідки про зміну умов кредитування [PERSON] , вбачається, що станом на 30.11.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 11 000 грн., а з 31.12.2019 року зменшено до 0.00 грн. (а.с. 32). Згідно кредитного договору б/н [PERSON] були видані кредитні картки 10.02.2013 року терміном дії до 09/16 та 19.01.2020 року - до 09/20 (а.с. 33). В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за даним кредитним договором, перед АТ КБ «ПриваБанк» утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з нього на користь АТ КБ «ПриваБанк». Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідо до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження позовних вимог позивач додав до позовної заяви неналежної якості копію Анкети-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.04.2012 р., витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https:// privatbank.ua /terms/ та розрахунки заборгованості станом на 22.11.2020 р.. За розрахунками, наданими позивачем, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 22.11.2020 р. становить 16 667.49 гривень з яких: 11 643.23 грн. - заборгованість за кредитом; 5 024.26 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 7-13, 14-20). Погодитися з такими розрахунками суд не може на підставі наступного. На обґрунтування позову позивачем додано до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https:// privatbank.ua /terms/, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в тому числі строк дії договору - 12 місяців з моменту підписання, термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку - 50 років. Однак, позивачем не доведено, що саме з даними витягами ознайомився відповідач, розумів їх та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили ті ж умови, які вказані у витягах, доданих до позовної заяви. В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.04.2012 р. не вказані розмір кредиту та процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також строку повернення кредиту (користування ним). Згідно позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (з 05.04.2012 року) до дати, станом на яку був здійснений розрахунок заборгованості (22.11.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання 05.04.2012 року анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» за № 1023-XII від 12.05.1991 року про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За вимогами ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. А тому, що стосується вимог позивача про стягнення тіла кредиту, то вони також не можуть бути задоволені, оскільки його розмір представник позивача обґрунтовує розрахунками заборгованості, з якими не погоджується відповідач. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували б розмір тіла кредиту суду не надано. Окрім того, розмір боргу в сумі 16 667.49 грн., як зазначає відповідач, та як вбачається з виписки руху грошових коштів до договору і розрахунку заборгованості, відповідачем погашено у повному обсязі. За таких обставин позовні вимоги АТ КБ «ПиватБанк» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed