Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

28 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах держави до відповідача, у якому зазначив, що управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області при здійсненні перевірки з дотримання вимог земельного законодавства 14.11.2017 року було виявлено самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки загальною площею 4 га, із земель водного фонду державної власності, розташованих в межах Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, шляхом розорення ставка, що висох, та висадження на частині розореної ділянки озимого часнику. 25.06.2018 року при повторній перевірці також встановлено, що [PERSON] повторно самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 1,513 га, із земель водного фонду державної власності, розташованих в межах Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, шляхом розорення ставка, що висох, та висадження на частині розореної ділянки озимого часнику та картоплі. За допущенні порушення постановами державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, а також вручено приписи про усунення порушень земельного законодавства. Штрафи відповідач сплатив добровільно 28.11.2017 року та 06.07.2018 року. За розрахунками управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області розмір шкоди заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельних ділянок, що відносяться до державної власності, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покривубез спеціального дозволу, становить 11 871 грн. 46 коп. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не відшкодовує заподіяні державі збитки, прокурор просив суд стягнути з останнього вказану шкоду заподіяну самовільним зайняттям земельних ділянок, та на користь прокуратури Миколаївської області витрати по сплаті судового збору. Прокурор Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, про що надав відповідну письмову заяву (а.с.51). Представник головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] (за довіреністю) до суду направив заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, голова Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області [PERSON] до суду подав заяву, у якій просив позов задовольнити, а справи слухати без представника сільської ради. Відповідач в підготовче засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме довідки Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 12 вересня 2018 року № 300/04-04 та копії меж с.Нововолодимирівка вбачається, що земельна ділянка загальною площею 6,20 га є землею водного фонду державної власності та обліковується під водним об'єктом ставок і за технічною документацією знаходиться за межами села, балка між вулицями Поштова та Торгова (а.с.31, 32). Згідно актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки складених 14.11.2017 року та 25.06.2018 року державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Березнегуватському, Вітовському, Снігурівському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю землевпорядника Нововолодимирівської сільської ради, було виявлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства у вигляді самовільного зайняття, без правовстановлюючих документів, земельної ділянки площею 4 га, а повторно площею 1,513 га із земель водного фонду державної власності, шляхом розорення ставка, що висох, та висадження на частині розореної ділянки озимого часнику та картоплі. Вказані акти підписані відповідачем без зауважень (а.с.11, 25). Державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель 28.11.2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 707-ДК/0408П/07/01/-17, а 25.06.2018 року за № 318-ДК/0168П/07/01/-18 відповідно яких відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 4,00 га та 1,513 га із земель водного фонду в межах території Нововолодимирівської сільської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.53-1 КУпАП (а.с.16, 28). На підставі вказаних протоколів постановою державного інспектора головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель від 28.11.2017 року № 707-ДК/0396 По/08/01/-17 та від 25.06.2018 року № 318-ДК/0159 По/08/01/-18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі по 170 грн. (а.с.17, 29). Відповідач вказані штрафи сплатив, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.9, 30). Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані у ст.126 ЗК України. Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем факт використання ним земельних ділянок площею 4,0 га та 1,513 га із земель водного фонду державної власності, розташованих на території Нововолодимирівської сільської ради, без правовстановлюючих документів, тобто самовільно. За змістом п."б" ч.1 ст.211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено ст.1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 2, 3 статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до розрахунків розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, проведеного відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963, розмір зазначеної шкоди складає 8613 грн. 43 коп. та 3258 грн. 03 коп. (а.с.21, 27). З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, заподіяна відповідачем державі шкода не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved