Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

30.09.2014 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 14.01.2010 року. Квартиру отримала в подаруннок від відповідача [PERSON] Після укладення договору дарування, відповідач запевнив, що на протязі одного місяці зніметься з реєстрації з належної вже їй на той час квартири, але по теперішній час з реєстрації не знявся. Фактично з моменту дарування квартири відповідач в ній не проживав. Відповідач з 2010 року не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше шести місяців відповідач не користувався житлом без поважних причин. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, знятись з реєстрації не має можливості, так як втратив свій паспорт. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 14.01.2010 року отримала в подарунок від [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.5) Відповідно витягу з державного реєстру правочинів № 8166373 від 14.01.2010 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.6) Згідно акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 29.08.2013 року за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в даному приміщенні (квартирі) зареєстрований [PERSON], 1976 року народження. Фактично в квартирі ніхто не проживає. [PERSON] проживає в м. Кривий Ріг (а.с.9) Відповідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником квартири є [PERSON](а.с.10) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 гр. 60 коп. Понесені позивачем витрати за юридичні послуги в сумі 1023,12 грн. стягннню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " компенсація витрат особі, яка надавала правову допомогу, сплачується за участь вказаної особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Компенсація витрат за інші юридичні послуги чинним законодавством не передбачена.

Outcome: partial