Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

24.07.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду, та поновити його; визнати дійсним договір купівлі-продажу за №6301 від 07.05.2001 року 19/100 частини житлового будинку з частиною господарських будівель та дворових споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS], та визнати за ним права власності на це нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та [PERSON], яка діяла на підставі доручення від [PERSON] було укладено на товарній біржі договір від 07.05.2001 року за № 6301 купівлі-продажу 19/100 частин житлового будинку з частиною господарських будівель та дворових споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. При цьому позивач передав відповідачу [PERSON], яка діяла на підставі доручення від [PERSON] зазначену суму коштів в рахунок оплати за придбані ним 19/100 частин житлового будинку, а відповідач передала йому вказану частину житлового будинку у володіння, користування та розпорядження. Цей договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП "Болградське бюро технічної інвентаризації" 14.05.2001 року. Але розпорядитися вказаною частиною житлового будинку позивач не в змозі через те, що цей договір купівлі- продажу підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, тому він, позивач, змушений звернутися з цим питанням до суду за захистом своїх прав. Відповідач - [PERSON], надіслала суду заяву про те, що копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу за її відсутністю. Третя особа - [PERSON], будучи повідомленою належним чином про час та місце судового засідання через оголошення у пресі, до суду не з'явилася, не надала суду заперечень або пояснень щодо предмету позову. Так, на виконання вимог ч.9ст.74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення у пресі. Тобто, оскільки третя особа була повідомлена через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» від 16.09.2017 року за № 68(4994) та від 23.09.2017 року за №70(4996), - вона вважається повідомленою належним чином. З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - особа вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний суд України,узагальнюючи судової практики, також зазначав, що інститут заочного провадження відповідає положенням законодавствата спрямований на реалізацію Рекомендації №R(84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи за його відсутністю, підтримав свої позовні вимоги, погоджуючись на постановлення рішення суду заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню лише по суті, а вимога щодо поновлення строк звернення до суду - задоволенню не підлягає за наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07 травня 2001 року на Товарній біржі між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON], яка діяла на підставі доручення від [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу 19/100 частині житлового будинку за [ADDRESS]. Під час укладання вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред'явлені до договору купівлі - продажу об'єкту нерухомості і сторонами не оспорювалися будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість нерухомого майна. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. Позивачем була сплачена відповідачу обумовлена сума вартості об'єкту нерухомості, що підтверджується наданою суду розпискою [PERSON], згідно якої вона 07.05.2001року від [PERSON] отримала кошти за продану квартиру ([ADDRESS]), претензій до нього не має. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі - продажу нерухомості, сторонами були дотримані всі умови, пред'явлені чинним законодавством України до такого виду договорів. Зазначений договір купівлі - продажу житлового будинку був зареєстрований 14.05.2017 рокуу бюро технічної інвентаризації в м.Болград, - тобто, позивачем були виконані усі умови і вимоги законодавства, чинного на час укладання угоди, - щодо реєстрації права власності на нерухомість і з моменту реєстрації в БТІ вказаного договору купівлі-продажу він набув права власності на спірну нерухомість. Проте, оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено без дотримання вимог ст.227 ЦК України, тобто, без оформлення в нотаріальній конторі, а на товарній біржі, - позивач, станом на теперішній час, позбавлений законного права на реалізацію передбаченої законом можливості розпоряджатися власним майном на свій розсуд - продавати, заповідати, дарувати, тощо. Сторонами не заявлена вимога до суду щодо застосування вказаних у позові правовідносин строку позовної давності, тому суд дійшов висновку, що строк позовної давності не підлягає поновленню. Так, відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інте\-ресу судом. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин. До такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 24 червня 2015 року №6-738цс15, текст якої друкує "Закон і Бізнес" 31.08.2015року. Так, сплив позовної давності, про існування якої зазначенопозивачем у позові, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).Нормою ч.3 ст.267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.Тлумачення ч.3 ст.267 ЦК, положення якоїсформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна, є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні. Матеріали справи не містять заяв сторін про застосування строків позовної давності, що подані суду до ухвалення судом рішення, згідно вимог ч.3 ст.267 ЦК.Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст.267 ЦК як на загальну, так і спеціальну позовну давність. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.Таким чином, оскільки суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність, і, враховуючи, що відсторін не надійшло про це заяви, відсутні підстави застосовувати строк позовної давності до даних правовідносин, який підлягає розгляду по суті. Тому позовна вимога щодо поновлення строку позовної давності не є актуальною, тому позов підлягає розгляду по суті як поданий до суду в межах дії такого права позивача за строками. Відповідно ч.2ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, що потребує нотаріальної реєстрації, а інша ухиляється від її реєстрації, суд може визнати таку угоду дійсною. В цьому разі наступного нотаріального посвідчення угоди не потребується. Враховуючи, що суду надано докази про те, що сторони за вищезазначеним договором купівлі-продажу нерухомого майна домовилися відносно усіх суттєвих умов договору та відбулося повне виконання договору, у тому числі і передача коштів від покупця до продавця. Продавець, за наданими суду відомостями, претензій до покупця на момент укладання угоди не мав, матеріали справи не містять доказів про наявність таких претензій і матеріали справи. Покупець спірної нерухомості отримав кошти, однак в даний час нотаріально оформити угоду не має можливості з-за відсутності в нього бажання або можливості з'являтися до нотаріуса, вбачається, що відповідач ухиляється від таких дій, але це позбавляє позивача вільно розпоряджатися належною йому частиною вищезазначеного житлового будинку. Оскільки чинним законодавством не забороняється визнання такої угоди дійсною у судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу від 07.05.2001 року, який був зареєстрований на товарній біржі за №6301, та для визнання за позивачем права власності на 19/100 частин житлового будинку з частиною господарських будівель і дворових споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS], які він придбав згідно зазначеного договору купівлі-продажу. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, та

Outcome: approved