Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунування своїх позовних вимог він вказує, що 28 січня 2014 року він уклав договір позики з [PERSON], який було посвідчено нотаріусом Рівненського нотаріального округу [PERSON] Згідно вказаного договору він передав [PERSON] кошти в розмірі 10200 доларів США, що за курсом валют станом на день укладення договору становило 85680 гривень. Відповідно до укладеного договору [PERSON] мав повернути вказані кошти до 17 лютого 2014 року, однак своє зобов'язання не виконав. Просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 91596 гривень боргу за договором позики по курсу валюти на день звернення до суду з позовом, 2000 гривень витрат на правову допомогу, 10000 гривень моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшив позовні вимоги, оскільки змінився курс валюти та дав пояснення згідно позовної заяви. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі 117402 гривень, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду повернувся конверт з відміткою листоноші "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч.3 ст. 122 ЦПК України суд звертався до Дубенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] З отриманої відповіді вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованим в [ADDRESS]. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх проживання (перебування) зареєстрованою належним чином, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач не заперечив. Судом встановлено, що 28 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, який посвідчено нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого позикодавець передав, а позичальник прийняв 85680 гривень, що еквівалентно 10200 доларів США із зобов'язанням повернути суму позики до 17 лютого 2014 року. (а.с.3) Станом на 23 квітня 2014 року Національним банко України встановлено слідуючий курс валют - 100 доларів США - 1151,28 гривень, що підтверджується довідкою Державного ощадного банку України (а.с.28) Суд вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідач належним чином не виконав умови договору, а тому сума позики в розмірі 10200 доларів США, що згідно офіційного курсу валют встановленого Національним банком України на день розгляду справи становить 117402 гривні. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, суд виходить з того, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено, а судом під час судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивачу через несвоєчасне виконання зобов'язання згідно договору позики заподіяна моральна шкода, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складають з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи - витрат на правову допомогу. Оскільки, позивач відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії) звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1174,02 гривень підлягає стягненню з відповідача. Позивачем за надання правової допомоги сплачено 2000 гривень, тому цю суму також необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved