Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що 28.03.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 650. За час спільного проживання у сторін [INFO] , народився син - [PERSON] . Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки у сторін несумісні характери і у них сформувались різні погляди на життя та сімейні цінності. Позивач зазначає, що фактично сторони припинили спільне проживання і будь-які стосунки півтора роки тому, спільне господарство з того часу сторонами не ведеться, не підтримуються шлюбні відносини, шлюб існує лише формально і він переконаний що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, що змусило його звернутись до суду із даним позовом та просити суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Судові витрати просив залишити за ним. Ухвалою суду від 19.02.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі, визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10.03.2020 року. 10.03.2020 року у судове засідання відкладено в зв`язку із неявкою відповідача, для повторного її виклику в судове засідання. Ухвалою суду від 18.05.2020 року, за клопотанням відповідача [PERSON] , провадження у справі було зупинено та сторонам надано строк на примирення три місяці. В зв`язку із закінченням строку на примирення, ухвалою суду від 19.08.2020 року, провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак одним із пунктів позовних вимог він просив справу розглядати за його відсутності, заявленівпозовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] , заявлені позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Додатково суду пояснила, що вони із позивачем фактично не проживають з лютого 2020 року. Позивач протягом останніх десяти років практично жив на дві сім`ї. Спільне господарство та бюджет, сторонами не ведеться. За час, наданий сторонам судом, примирення між ними не відбулось. Вона намагалась поспілкуватись із позивачем, однак він уникав зустрічей та спілкування. З`ясувавши позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 28.03.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 650, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 04.02.2020 року, серії [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 06.02.2020 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує наявність у сторін спільної дитини (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого повторно 04.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.7). Сімейне життя між сторонами не склалось, сторони припинили спільне проживання і будь-які стосунки, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати які складаються із 840,80 грн. судового збору за клопотанням позивача підлягають залишенню за ним.

Outcome: approved