Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрували 25.02.2017 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 40. У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. На даний час вона проживає разом з неповнолітньою дитиною в житловому будинку її батьків, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, ніде не працює, так як вона є інвалідом другої групи з дитинства. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, їх потребами не цікавиться. Відповідач офіційно працює в Західній філії ТОВ"Секьюрайті" на посаді охоронника та має регульований дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання її та неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною [PERSON] 3 рокі, а також стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги відносно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки визнав повністю, не заперечив проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, та судових витрат. Позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання дружини не визнав та заперечив проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрували 25.02.2017р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного відділу державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 40 (а.с. 4). У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні (а.с. 5). З акту обстеження матеріально-побутових умови сім'ї, складеного депутатом Верхньомайданської сільської ради, та довідки про склад сім'ї № 532/2-16 від 18.07.2018 р., виданої Верхньомайданською сільською радою вбачається, що позивач на даний час проживає разом з неповнолітньою дитиною в житловому будинку батьків позивача, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, ніде не працює (а.с. 6-7). Відповідач офіційно працює в Західній філії ТОВ"Секьюрайті" на посаді охоронника та має регульований дохід, тому має можливість надавати допомогу (а.с. 27). Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який має постійне місце праці, є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач також заявила вимогу про стягнення аліментів (коштів) на її утримання на час перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стосовно якої суд зазначає наступне. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної норми право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти на утримання дружини можуть присуджуватися у частці від заробітку (доходу) чоловіка і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, є інвалідом другої групи з дитинства, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних належних доказів неспроможності сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини відповідач суду не надав. Разом із цим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення коштів на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробіткудо досягнення дитиною [PERSON] 3 років, щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, тому приходить до висновку про необхідність її задоволення в частині стягнення з відповідача коштів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробіткудо досягнення дитиною [PERSON] 3 років, оскільки судом встановлено, що позивач позбавлена можливості самостійно заробляти кошти з підстав необхідності постійного піклування про спільну дитину сторін. Тому оцінюючи здобуті докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1100 грн. 00коп. витрат на професійну правову допомогу в користь позивача згідно квитанцій № 0765 від 22.08.2018 року та №0761 від 23.07.2018 р. (а.с. 11,31), та1409 грн. 60 коп. судового збору на користь держави . На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved