Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

28 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що їх з відповідачем спільний син [PERSON] навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, бюджетної форми навчання, потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, підручників, продуктів харчування та інших необхідних товарів. Позивач не має можливості в повному обсязі надавати сину матеріальну допомогу. Відповідач працює та взмозі надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. В судове засіданні позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач також не з'явився в судове засідання та надав заяву, що позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності. 25.04.2017 р. через канцелярію суду надійшла заява третьої особи - [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, у звязку перебуванням його на навчанні, у вказаній заяві позовні вимоги підтримав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 1993 року до 15 червня 1998 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження /а.с. 4/. З матеріалів справи вбачається, що на даний час син відповідача, [PERSON], є повнолітнім, але не досяг 23 років, навчається на 2 курсі Львівської національної академії мистецтва на денній формі навчання, з формою фінансування навчання за державним замовленням /а.с. 5/ та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. З пояснень позивача вбачається, що син перебуває на її утриманні, але вона не спроможна повністю забезпечити потреби сина. Син самостійного доходу не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон повязує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів і на утримання його повнолітнього сина - [PERSON] на період навчання, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ним двадцяти трьох років (до 25.06.2020р.). При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до довідки Шосткинської обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Сумській області від 13.04.2017р. № 1973/10/18-17-08-0016 відповідач працевлаштований та отримав за 2016р. заробітну плату в загальному розмірі 36233,29 грн. З довідки ТОВ "АТБ маркет" від 12.05.2017 за №5410 вбачається, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], загальна сума сплачених аліментів за період з 01.07.2016 по 30.04.2017 становить 12 821, 79 грн. /а.с.35/. З урахуванням майнового стану позивача, розміру доходу, який отримує відповідач, наявність у нього і іншої неповнолітньої дитини ([PERSON], 17.10.2000 р.н.), на утримання якої він також сплачує аліменти, суд прийшов до висновку про можливість визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів). При цьому, проаналізувавши наявні у справі документи про розмір доходів відповідача та сплачувані ним аліменти, вбачається, що розмір відрахувань із заробітної плати відповідача в цілому з урахуванням аліментів, що стягуються на утримання дітей, не перевищуватиме 70 % його заробітку, що відповідає ч. 3 ст. 128 КЗпП, ч.3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Таким чином, дослідивши обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved