Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 15.04.1998 року вона у Вільногірському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» уклала з відповідачем, [PERSON] , договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на вказаній товарній біржі 15.04.1998 року за реєстраційним номером 001/006НВ. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна, вона придбала у [PERSON] за 4485,00 грн. квартиру [ADDRESS] , які були одержані [PERSON] до підписання договору (п.4 договору). Згідно з ст.227 ЦК України (УРСР), який діяв у той час, зазначений договір був зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації. 01.11.2019 р. вона звернулася з заявою про державну реєстрацію за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] . Однак, своїм рішенням від 06.11.2019 року № 49554537, державний реєстратор Бугай Д.Р. зупинила розгляд її заяви від 01.11.2019 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладений між нею та [PERSON] на товарній біржі «Дніпродзержинська» у її Вільногірському представництві, нотаріально не посвідчений, що порушує норми ст.657, ч.ч.3,4 ст.334 Цивільного кодексу України, а тому їй для державної реєстрації права власності, необхідно подати рішення суду про визнання дійсним вищевказаного договору. \~ \~ \~ \~Крім того, вона не може в цей час посвідчити вищевказаний договір у нотаріуса, оскільки, [PERSON] , який продав їй квартиру, помер [INFO] . Позивачка вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладений між нею та [PERSON] на товарній біржі «Дніпродзержинська» у її Вільногірському представництві, може бути визнаний дійсним в судовому порядку. \~ \~ \~ \~У її випадку у неї виникло право власності на квартиру у м. Вільногірську на підставі договору купівлі-продажу, який було проведено у якості біржової операції між нею та [PERSON] , який не потребував нотаріального посвідчення. При цьому, оскільки вони домовились з [PERSON] щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є усі підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладеного на товарній біржі «Дніпродзержинська» у її Вільногірському представництві, та зареєстрованого на вказаній товарній біржі 15.04.1998 року за реєстраційним номером 001/006-НВ - дійсним. З врахуванням уточнень, внесених позивачкою заявою від 28.01.2020 року, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладений у Вільногірському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» між продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований на вказаній товарній біржі 15.04.1998 року за реєстраційним номером 001/006-НВ. Судові витрати понесені нею просить покласти на неї. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.01.2020 року у справі відкрито провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явились, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. (а.с.22) Представник відповідача - Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Сукач Л.О., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. (а.с. 20) Третя особа\~-\~товарна біржа\~«Дніпродзержинська» свого представника в судове засідання не направили, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. (а.с. 19) \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 15.04.1998 року між [PERSON] (продавець) з одного боку та [PERSON] (покупець), з другого боку, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого, [PERSON] продав, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.09.94р., виданого Верхньодніпровським приватизаційним органом фірми «Дніпрометалургбуд» згідно з розпорядженням № 305 від 13.09.94р. та зареєстрованого в БТІ м.Верхньодніпровська в реєстраційній книзі № 265. Продаж вчинено за 4485 грн., які одержані продавцем від покупця до підписання цього договору. Продавець зобов`язався звільнити квартиру та виписатися з неї до 15.04.98 р. Цей договір укладено до виконання біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі «Дніпроджержинська» 15.04.98р. за № 001/006-НВ та згідно ст.15 Закону України від 10.12.91р. «Про товарну біржу», зареєстрований на товарній біржі «Дніпроджержинська» і не підлягає нотаріальному посвідченню. (а.с.7, 25) \~ \~ \~ \~Право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] , в Вільногірським бюро технічної інвентаризації, 28.04.1998 року, реєстровий № 265, що підтверджено реєстраційним записом на документі про право приватної власності на зворотній стороні договору (а.с. 7, 25 зворот) \~ \~ \~ \~Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира розташована на 1 поверсі, складається з двох кімнат. (а.с.8-10). \~ \~ \~ \~Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджено копією ухвали про відмову у відкритті провадження Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 року у справі № 174/1005/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, третя особа Товарна біржа «Дніпродзержинська». (а.с. 12) Згідно копії рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2019 року № 49554537, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 01.11.2019 року від [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на приватну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що документи подані не в повному обсязі. Зокрема, підставою для відмови стало те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року № 001/006-НВ, укладений в Вільногірському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не є нотаріально посвідченим. (а.с. 11) Відповідно до ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст.5 ЦК України суд вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли у квітні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року та закони, які діяли на час виникнення спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. \~ \~ \~ \~Крім того, ст.2 зазначеного Закону, основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. \~ \~ \~ \~Статтею 47 ЦК УРСР (1963 р.) була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. \~ \~ \~ \~У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~ Частиною 2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до п.1.4 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству за №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, які були чинними на час укладення біржової угоди, державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок власників нерухомого майна. \~ \~ \~ \~В Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться така державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних чи фізичних осіб (додаток № 1 до Правил) серед інших у п.6 визначено - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею. В судовому засіданні встановлено, що біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладеного між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , носила реальний характер, повністю виконана сторонами та зареєстрована у Вільногірському бюро технічної інвентаризації 28.04.1998 р., що було передбачено на той час нормами чинного законодавства, зокрема існуючим порядком реєстрації права власності, позивачка [PERSON] з 15.04.1998 року користується вказаною квартирою, сплачує комунальні послуги, а [PERSON] добровільно звільнив спірне житло та знявся з реєстраційного обліку, і будь-яких претензій до позивачки до часу його смерті не мав. Таким чином, здійснивши державну реєстрацію права власності на квартиру, яку [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованим на товарній біржі «Дніпроджержинська» 15.04.1998 р. за № 001/006-НВ, держава цим самим визнала її право власності на спірну квартиру, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах і це право з вказаного часу і по теперішній час будь-ким не оспорювалося. Разом з тим, згідно з ст. 228 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору (ст. 47 цього Кодексу). Однак, відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відтак, оскільки біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна від 15.04.1998 року, укладена між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , носила реальний характер і повністю виконана сторонами, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачкою [PERSON] у встановленому законом порядку, а продавець вказаного житла - [PERSON] помер [INFO] , що унеможливлює як нотаріальне посвідчення вказаної угоди купівлі продажу житла, так і реалізацію позивачкою її права на вільне володіння та розпорядження належним їй майном, тому виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що біржову угоду купівлі-продажу квартири, власником якої є позивачка слід визнати дійсною, задовольнивши позов у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивачки, яка просить судові витрати по справі покласти на неї, тому судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 768,40 грн. слід віднести на її рахунок. На підставі ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України (2003 р.), ст.ст. 47, 128, 153, 228, 241, 242 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 1, 2, 3, 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 06.02.1993 року та

Outcome: approved