Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

15.03.2021 р. представник позивача адвокат Задніпровська С.В. звернулася до суду з позовом до Краснопільської сільської ради з вимогою про продовження на один рік громадянину Російської Федерації [PERSON] строку для відчуження належної їй земельної ділянки площею 2,5169га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0520882800:01:001:0101 на території Краснопільської сільської ради, посилаючись на те, що після смерті [INFO] [PERSON] його дочка [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, прийняла у спадщину земельну ділянку площею 2,5169га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0520882800:01:001:0101 на території Краснопільської сільської ради, здійснила її державну реєстрацію та отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак, передбачена ч.4 ст.81 ЗК України вимога про відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, отримана іноземцем у спадок, виконана не була, а тому на даний час [PERSON] з метою уникнення можливої конфіскації земельної ділянки має намір її відчужити, а для цього необхідно продовжити строк для її відчуження. Представник позивача [PERSON] до суду не з`явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позовні вимоги підтримала повністю. Представник Краснопільської сільської ради в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, Законодавством України, зокрема ЗК України, не передбачено можливість продовження судом іноземним громадянам визначеного ч.4 ст.81 ЗК України строку відчуження земельної ділянки, або ж встановлення додаткового строку, а отже позов [PERSON] до Краснопільської сільської ради про визначення додаткового строку для відчуження земельної ділянки із вказаних представником у позові підстав не може бути задоволений. Враховуючи те, що право власності відповідно до статті 125 ЗК виникає після одержання спадкоємцем земельної ділянки документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку добровільного відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Отже за відсутності факту добровільного відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню. При цьому пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч.4 ст. 81 ЗК є імперативними. З урахуванням позицій учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити з таких мотивів та підстав. Доведено, що громадянин Російської Федерації [PERSON] прийняла у спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] земельну ділянку площею 2,169 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0520882800:01:001:0101 на території Краснопільської сільської ради, набула на неї право власності 29.11.2019 р. шляхом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з 29.11.2019 р. у неї виник визначений ч.4 ст.81 ЗК України обов`язок у річний строк після набуття права власності здійснити її відчуження, - до 29.11.2020р., але відчуження успадкованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення здійснено не було, цивільним законодавством України не передбачена можливість продовження у будь-який спосіб цього строку судом. Спірні правовідносини регламентуються: - ч.4 ст.81 ЗК України, відповідно до якої землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню; - п.е ч.1 ст.140, п.д ч.1 ст.143 ЗК України, за якими підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; - ч.ч.1,2 ст.145 ЗК України, відповідно до яких якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Оскільки громадянин Російської Федерації [PERSON] прийняла у спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] земельну ділянку площею 2,5169 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0520882800:01:001:0101 на території Краснопільської сільської ради, набула на неї право власності 29.11.2019 р. шляхом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з 29.11.2019 р. у неї виник визначений ч.4 ст.81 ЗК України обов`язок у річний строк після набуття права власності здійснити її відчуження, - до 29.11.2020 р., чого зроблено не було, цивільним законодавством України не передбачено можливість продовження судом іноземним громадянам визначеного ч.4 ст.81 ЗК України строку відчуження земельної ділянки, то законних підстав для продовження строку для відчуження земельної ділянки немає. Для захисту прав іноземців на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність шляхом успадкування положенням ч.4 ст.81 ЗК України встановлений річний строк на її відчуження, яке є імперативним і превалює над положенням п. 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, оскільки п.е ч.1 ст.140, п.д ч.1 ст.143 ЗК України передбачають примусове припинення права власності на земельну ділянку в разі невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed