Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 11 грудня 1993 року шлюбі у Райвідділі ЗАГС Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №145 (свідоцтво про укладення шлюбу серія ІV-КИ №444239 від 11.12.1993 року). Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Прохає шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "Сумська". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю. Вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 11 грудня 1993 року шлюбі у Райвідділі ЗАГС Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №145 (свідоцтво про укладення шлюбу серія ІV-КИ №444239 від 11.12.1993 року). Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, що і змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та непоновлітньої дитини. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач в заяві про розгляд справи у її відсутність прохає після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "Сумська", а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити шлюбне Сумська. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивач [PERSON] як в позовній заяві, так і в заяві про розгляд справи у її відсутність, вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved