Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

24.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з 20.07.2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року вони з [PERSON] проживають окремо. Він проживає в кв. № 81 буд.6 по пр-ту. Леніна в м. Южноукраїнську, а [PERSON] разом з донькою проживає в кв. № 109 по б-ру. Шевченко, 4 в м. Южноукраїнську. Вони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. [PERSON] чинить йому перешкоди у зустрічах з донькою та має намір вивезти доньку до АР Крим. Він проживає в трьохкімнатній квартирі зі своїми батьками, має постійне місце роботи та заробітну плату, достатню для належного утримання доньки та нормального її розвитку. [PERSON] у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, постійного доходу не має, проживає в квартирі, яку він орендує, тому не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення та не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання. Оскільки відповідачка не згодна на проживання доньки з ним, просить суд позов задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з ним [PERSON] 05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, який ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.03.2015 року було обєднано в одне провадження з первісним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 20.07.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В січні 2015 року вони з [PERSON] припинили шлюбні відносини, а рішенням Южноукраїнського міського суду від 02.03.2105 року їх шлюб розірвано. На сьогодні вона разом з донькою проживає в найманій квартирі та має намір виїхати разом з донькою на постійне місце проживання до [INFO], де має у приватній власності разом з матірю двокімнатну квартиру. Вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, однак має намір працевлаштуватися. Донька буде відвідувати садочок, дитині будуть створені всі умови для фізичного та духовного розвитку. Вона не буде перешкоджати позивачу спілкуватися та брати участь у вихованні дитини. Вважає, що проживання доньки з батьком суперечить інтересам дитини, їй краще буде проживати з матірю. Просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. В судовому засіданні 25.04.2015 р. [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, а позовні вимоги [PERSON] не визнав. В судове засідання 30.04.2015 р. позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] повторно не зявилися з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 101, 104). Відповідачка за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, а свої позовні вимоги підтримала. Представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог, органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради,[PERSON] суду пояснила, що беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, а також здатність матері забезпечити належне виховання малолітньої доньки, орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради надає переваги у проживанні дитини з матірю, що відповідатиме найвищим інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника [PERSON]Ю, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.07.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02.03.2015 року було розірвано (а.с. 79) та є батьками [PERSON], яка народилася 14.01.2013року в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та його малолітня донька [PERSON] станом на 18.12.2014 року та на 09.02.2015 року зареєстровані в [INFO] по пр-ту. Леніна, 6 кв. 81 (а.с. 12, 62). Відповідач [PERSON] станом на 03.02.2015 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 48). На даний час [PERSON] проживає за вищевказаним місцем реєстрації, а [PERSON] проживає разом з донькою за адресою: б-р. Шевченко, 4[ADDRESS] без реєстрації ( а.с. 58-60). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 20.02.2015 року встановлено, що в квартирі № 81 по пр-ту. Леніна, 6 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, де він проживає, умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином (а.с. 14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 03.03.2015 року встановлено, що квартирі №109 по б-р. Шевченка, 4 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, де вона проживає разом з донькою, умови для проживання та виховання дитини створені належним чином (а.с. 61). Згідно довідки №1995 від 09.02.2015 року [PERSON] з 15.08.2012 року працює на ВП "ЮУ АЕС" на посаді оператора реактора відділення та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 9880 гривень, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 11,15). До січня 2015 року [PERSON] проживала як з батьком, так і з матірю в м. Южноукраїнську, на теперішній час проживає з матірю в орендованій квартирі. [PERSON] планує разом з донькою виїхати на постійне місце проживання до [INFO], де згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1994 року, їй на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON] (її матірю) належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 47, 50). Як вбачається з довідки №121 від 28.02.2015 року та підтвердження №104 від 10.02.2015 року кандидатура [PERSON] узгоджена на посаду техніка-лаборанта в Державній бюджетній освітній установі міста Севастополя "Середня загальноосвітня школа №20" і вона буде прийнята на роботу згідно трудового законодавства з моменту подачі заяви. Згідно штатного розпису заробітна плата складає 11922 рублі (а.с. 53- 52). Згідно довідки Южноукраїнського ГУСЗН від 19.02.2015 року [PERSON] знаходиться на обліку Южноукраїнського ГУСЗН і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та за 2014 рік отримала вказану допомогу в розмірі 11310 грн. (а.с. 39). Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.02.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 31.01.2015 року і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 14.01.2016 року (а.с. 40). Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Частиною 1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. [PERSON] позитивно характеризується за місцем навчання (а.с.57). Має своє житло в с. Андріївка [ADDRESS], яке відповідає всім санітарним нормам та воно є придатним для проживання неповнолітньої дитини (а.с 49). На обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не стоїть (а.с. 45-46). Дошкільний учбовий заклад №81 м. Севастополя с. Андріївка готовий надати місце дитині [PERSON], [INFO] в групі 3-го року життя (а.с. 51). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 01 квітня 2015 р., беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, здатність [PERSON] забезпечити належне виховання доньки, проживання малолітньої [PERSON] з матірю [PERSON] відповідатиме найвищим інтересам дитини (а.с.106-108). Поясненнями свідка [PERSON] також спростовується факт того, що відповідачка за первісним позовом не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, а навпаки [PERSON] створені належні умови для проживання дитини, яка опікується про неї. Тобто [PERSON] не доведено в судовому засіданні факт того, що відповідачка [PERSON] не може дати дитині належного виховання та розвитку, матеріального забезпечення та не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання. За такого, враховуючи наведені припису закону та міжнародних актів щодо неможливості, окрім виняткових випадків розлучення матері та дитини, не досягнення дитиною 10 річного віку (ч. 2 ст. 160 СК України), не надання [PERSON] доказів на спростування доводів [PERSON] щодо неналежного ставлення до виховання дитини та неналежного матеріального забезпечення останньої, та враховуючи висновок органу опіки і піклування, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягають, а зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON]про визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає задоволенню. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею при пред'явленні позову до суду судовий збір 243,60 грн. згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved