Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[INFO] року померла баба позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку [PERSON] та [PERSON] прийняли шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори. Проте позивачі не можуть оформити право на спадщину на спадкове майно, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, і завідувач Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П. Постановою від 12.04.2016 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому [PERSON] та [PERSON] змушені були звернутись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, на території якої знаходиться спадкове майно. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, направивши до суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги повністю, просили суд повністю їх задовольнити, справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву від 11.05.2017 року за вих. № 161, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному лбсязі. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від [INFO] року) [PERSON]померла [INFO] року. Згідно ізст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця..., той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 26.01.1957 року) та свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 09.02.1985 року) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], щопомерла [INFO] року, а [PERSON], [INFO], є онуком [PERSON], щопомерла [INFO] року. Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 13.09.1996 року) [PERSON] помер [INFO] року. У відповідності до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 11.01.1951 року) та свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 29.06.1974 року) [PERSON], [INFO], є онуком [PERSON], щопомерла [INFO] року. У силу положень ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частки. Згідно із заповітом, посвідченим секретарем Шабельниківської сільської ради 05.05.2015 року за реєстровим № 76, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті належні їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,95 га, що розміщені на території [PERSON] сільської ради, заповідала [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідок, виданих виконкомом [PERSON] сільської ради від 27.10.2016 року за вих. № 692 та від 12.04.2017 року за вих. № 198, на підставі погосподарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, числиться житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], рік побудови - 1962, та земельні ділянки, одержані в процесі приватизації, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5000 га, та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,95 га. На день смерті [PERSON] Разом з нею проживали та були зареєстровані її онук [PERSON], [INFO], та невістка [PERSON], [INFO]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.08.2002 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,5999 га, що розташована у с. Шабельники Золотоніського району Черкаської області. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.03.2003 року [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,95 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2017 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,95 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, після померлої [INFO] року [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2017 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,5999 га, що розташована у с. Шабельники Золотоніського району Черкаської області, після померлої [INFO] року [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Вирішуючи позовні вимоги суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки сам будинок був побудований в 1962 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її... Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. Як вбачається з повідомлення завідувача Золотоніською районною державною нотаріальною конторою від 27.04.2017 року за вих. № 458/01-16 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, заведена спадкова справа 21 грудня 2016 року за № 302/2016. Підставою для її заведення були заяви, подані [PERSON], що проживає у с. Шабельники Золотоніського району Черкаської області, та [PERSON], жителем [ADDRESS]. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину у встановлений чинним законодавством термін відповідно до ст. 1268 ЦК України. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви, поданої сільським головою с. Шабельники Золотоніського району Гвоздь І.В. за вих. № 161 від 11.05.2017 року, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved