Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

09.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Посилаючись на те, що їй на праві власності належить жилий будинок № 111 по вул. Орлова у м. Волноваха Донецької області на підставі договіра купівлі-продажу будинку від 22.06.1988 року. В зазначеному домі , вона надала дозвіл на реєстрацію на правах члена сім"ї власника житла відповідачів, які є синами позивача. [PERSON] фактично з 1995 року, а [PERSON] з 2004 року перестали проживати в домі, та стали проживати окремо, де проживають по теперішній час, таким чином вони відсутні в її будинку на протязі більше року. Добровільно відповідачі не бажають знятися з реєстрації. У зв"язку з тим, що вони порушують права позивача, просила визнати їх такими, що втратили право користування вказаним будинком. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, витяг про реєстрацію права власності від 27.10.20014 року, згідно якого позивач є власником будинку № 111 по вул. Орлова у м. Волноваха Донецької області (а.с.9), акт про не проживання відповідачів за цією адресою (а.с.6) , вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення першкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сім"ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] фактично з 1995 року, а [PERSON] з 2004 року не користуються житлом - будинком № 111 по вул. Орлова у м. Волноваха Донецької області, який належить на праві приватної власності позивачу а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved