Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розподіл майна подружжя, посилався на те, що сторони перебували у шлюбі з 12 вересня 1986 року, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у шлюбі, сторони придбали нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою. Добровільно дійти згоди про поділ спільного майна, придбаного під час перебування у шлюбі сторони не змогли, а тому позивач був змушений звернутись до суду з позовом. Заявою позивача від 12.11.2019 року було зменшено позовні вимоги. Позивач просив суд визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ним 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також просив суд стягнути з відповідачки судові витрати. Позивач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, разом з заявою про зменшення позовних вимог, просив суд справу розглядати без його участі та без фіксування технічними засобами. Відповідачка до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, до суду надала заяву про визнання позову в частині поділу житлового будинку, проти стягнення з неї судових витрат не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. \~ \~ \~ \~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 12.11.1986 року відділом запису актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис №2069. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2019 року, яке набрало законної сили. Під час перебування у шлюбі, сторони придбали житловий будинок, загальною площею 46,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 2908 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Терещенко А.Є. за реєстровим №4224, право власності було зареєстроване за [PERSON] . Вищезазначений будинок на теперішній час перебуває у приватній власності відповідачки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184483898 від 11.10.2019 року. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачка визнала позов, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем, в порядку поділу майна подружжя, право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки спірний будинок придбано сторонами за час шлюбу і є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 759,45 грн. (судовий збір та витрати з оцінки майна), пропорційно до розміру задоволених вимог, сплата яких підтверджується наданими суду квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved