Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.07.2016 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Окрім того, позивач має малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , запис відомостей про батька якої здійснено відповідно до ст. 135 СК України. Діти постійно мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач на даний час не працює, оскільки займається вихованням дитини з інвалідністю, та отримує декілька видів соціальної допомоги. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших неповнолітніх дітей чи утриманців не має, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей майже не надає. На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення дітьми повноліття. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач - [PERSON] відзиву на позов не надав, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с.19). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що 09.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.07.2016 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3, 4). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.02.2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоайдарського РУЮ Луганської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.3). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.4). Діти постійно мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей майже не надає. Так, з довідки №5823, виданої 20.11.2019 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Позивач отримує декілька видів соціальної допомоги, а саме щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, що підтверджується відповідними довідками (а.с.9-12). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, в залежності від періоду змінюється прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відтак, станом на день ухвалення рішення 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 до 18 років становить 1109,00 грн. Враховуючи вищевикладене, а також потреби неповнолітніх дітей у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який на момент звернення до суду з позовом складав 768,40 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved