Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з скаргою до завідуючого реабілітаційним центром «Планета здоров'я» [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що завідуючий реабілітаційним центром «Планета здоров'я» [PERSON] за повідомленням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Приморському районі м. Одеси від 20.06.2013 року за № 2122 відмовив відділенню ФСС в Приморському районі м. Одеси в укладенні договору на реабілітаційне лікування лежачого, паралізованого інваліда 1А групи [PERSON] з супроводжуючою особою (дружиною [PERSON]) у 2-місній палаті з кондиціонером. Ще 15.03.2013 року він направив листа [PERSON] щодо придбання путівок на липень 2013 року зі складанням індивідуальної програми реабілітації. 25.03.2013 року повторно направив йому листа та відправив листа також 29.03.2013 року на електронну адресу. 26.04.2013 року він звернувся на адресу прокурора м. Трускавця щодо проведення перевірки додержання законності у діяльності вказаного реабілітаційного центру. Однак в.о. прокурора м. Трускавець Бежик А.М. протримав його звернення більш 15 діб, скерував його 17.05.2013 року за № 07-02р-13 на ім'я начальника Трускавецького МВ ГУ МВС України у Львівській області Малиша І.П., а останній звернення скерував до архіву. Вважає, що вказаними посадовцями стосовно нього було застосовано дискримінацію, просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Під час судового розгляду позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000 грн. чи зобов'язати його надати реабілітаційні заходи у «Оздоровчо-профілактичному комплексі «Планета здоров'я» [PERSON] разом із супроводжуючою особою (дружиною) [PERSON] у 2014 році за рахунок вказаного Товариства. Відповідач подав суду письмове заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки він, [PERSON], працює на посаді директора ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» на підставі Наказу від 20.04.2011 р. і діє в інтересах Товариства. Ніколи він не був завідуючим жодного реабілітаційного центру, як вказує позивач. Товариство здійснює свою діяльність на підставі статуту та надає фізкультурно оздоровчі послуги населенню. У позовних вимогах позивач просить суд стягнути моральну шкоду невідомо з кого, однак вказує, що право на моральну шкоду виникло у позивача внаслідок дискримінації завідуючим реабілітаційним центром «Планета Здоровя» Шоробурою Остапом Ігоровичем «Гута». Його відповідь ФСС НВ у Приморському районі м. Одеса не була спрямована на обмеження особи, а навпаки була спрямована на застереження від негативних наслідків для здоров'я позивача. Позивач хворіє вторинним остеопорозом, цукровим діабетом 2 типу, хворобою серця і іншими недугами, що унеможливлюють проведення фізкультурно-оздоровчих занять. Позивачем подана до суду відповідь Інституту нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова АМН України, в якій вказано, що курси відновного лікування показано проводити 2 рази на рік з урахуванням можливих протипоказів, в яких обізнані лікарі по місцю проживання. Тобто, позивачу призначено відновне лікування, а не фізкультурно-оздоровчі послуги, які не відносяться до відновного лікування хребетно-спинно-мозкової травми, а саме не відноситься до медичної реабілітації. Однією з причин відмови у наданні послуг ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» було, наприклад, наявність у позивача вторинного остеопорозу. Остеопороз -це системне захворювання скелета, яке характеризується зменшенням маси кістки в одиниці об'єму та порушенням мікроархітектури кісткової тканини, що призводить до підвищення крихкості кісток та високого ризику їх переломів. Не потрібно медичної освіти, щоб розуміти, що фізкультурні послуги неможливі при такій крихкості кісток і ризиків їх переломів. Позивачу необхідно проходити медичне лікування у спеціалізованих закладах з подібними травмами та специфікою захворювань пацієнта. Відповідно його відповідь не могла бути спрямована на обмеження особи в отриманні фізкультурно-оздоровчих послуг його Товариства безпідставно, а лише в інтересах самого позивача з метою захисту його здоров'я. Позивач не вказує у своєму позові, за якою ознакою він зазнав дискримінації. Відмова у наданні послуг Товариством позивачу була обґрунтована з підстав наявності у позивача ряду хворіб і не пов'язана з жодною переліченою ознакою дискримінації, що містить визнання цього поняття. Він не розрізнив позивача з іншими клієнтами по причині того, що він інвалід. Більше того, своєю відповіддю не порушив права на реалізацію свобод позивача у політичній, економічній, соціальній, культурній, цивільній чи будь-якій іншій сфері його життя. Дії, що характерні для дискримінації мають унеможливлювати визнання та реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини та громадянина. Позивач зазначає у своєму позові, що кошти, які має намір отримати в рахунок відшкодування моральної шкоди витратить на придбання путівок у якомусь іншому санаторії. Тобто позивач має намір реалізувати своє право на лікування в будь- якому іншому закладі на свій розсуд. Відповідно це свідчить про те, що його відповідь не унеможливила визнання та реалізацію на рівних підставах прав і свобод позивача. Він може скористатись своїм правом пройти медичне лікування в санаторіях відповідного типу та спеціалізації на рівні з іншими хворими з такими травмами. Позивач не вірно трактує ознаки дискримінації та не правильно визначає дії, що можуть підпадати під таке поняття згідно Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», а відтак не правомірно застосовує норму закону матеріального права до відносин, що склались між позивачем, ФСС НВ у Приморському районі м. Одеса та ним. Позовні вимоги позивача не сформульовані згідно вимог ЦПК України, а тому залишається лише здогадуватись, що позивач просить суд стягнути майнову шкоду у розмірі 100 000 грн. з посадової особи товариства, а не з Товариства, в інтересах якого він діє. Відповідь ФСС НВ у Приморському районі м. Одеса ним надана від Товариства, яке надає послуги такого характеру, а не від себе особисто. Він не завідувач санаторію чи центру, і відповідно відповідь ним надана як посадовою особою Товариства, що діє на підставі Статуту та Наказу в інтересах юридичної особи, а не своїх особисто. У відповіді ФСС НВ у Приморському районі м. Одеса, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх порушених прав та отримання моральної шкоди зазначено, що позивачу в наданні медичного лікування було відмовлено санаторіями спінального типу ім. акад. М.Н. Бурденко і Н.І. Пирогова (м. Саки), реабілітаційним центром «Гута» (м. Ялта) та «Планета Здоров'я» (м. Трускавець). Відповідно позивач дізнався про відмову у наданні послуг і іншими санаторіями та центрами. А, відтак, невідомо, внаслідок чиєї саме відповіді позивач отримав моральну шкоду і чому саме ТзОВ «ОПК Планета Здоров'я». Вважає, що моральна шкода у позивача не виникла, оскільки відповідь про неможливість надати послуги клієнту з характерними захворюваннями, що унеможливлюють отримання ним такої послуги і є загрозою для його життя та здоров'я не може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Просив відмовити у задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій він просив справу слухати за його відсутності. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, вважали його безпідставним та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задовленні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це рішення, дії або бездіяльність, спрямовані на обмеження або привілеї стосовно особи та/або групи осіб за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (далі - певні ознаки), якщо вони унеможливлюють визнання і реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини та громадянина. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є інвалідом 1 «А» групи, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК серія 2-18 ОД № 064867 від 19.01.2011 року та довідкою до огляду МСЕК серія 2-18 ОГ № 004191 від 18.01.2011 року (а.с.35). Відповідно до виписки з медичної карти № С2251 відділення серцево-судинної патології, неврології та ендокринології медичного центру «INTO-SANA» позивачу рекомендовано подальша реабілітація і санаторно-курортне лікування в спеціалізованому санаторії для пацієнтів зі спинальною травмою (а.с.77-89). На звернення ФСС НВ у Приморському районі м. Одеса до ТзОВ «ОПК Планета Здоров'я» про прийом на реабілітацію та лікування [PERSON] було надано відмову, оскільки у [PERSON] наявний цукровий діабет 2 типу, остеопороз і супутні недуги. ТзОВ «ОПК Планета Здоров'я» свою діяльність здійснює на підставі свідоцтва про державну реєстрацію (а.с.13), відповідно до пояснень відповідача [PERSON], висновку по заяві [PERSON](а.с.8), відповіді начальника Трускавецького МВ ГМВС України у Львівській області (а.с.18) підприємство надає фізкультурно-оздоровчі послуги та не надає путівки на санаторно-курортне лікування. Відповідно до відповідь «Інституту нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова АМН України» позивачу [PERSON] курси відновного лікування у віддаленому періоді хребетно- спинно-мозкової травми показано проводити 2 рази на рік з урахуванням можливих проти показів, в яких обізнані лікарі по місцю проживання. Однак вони не можуть вказати, в яких конкретно установах чи санаторіях повинно проводитись відновне лікування, оскільки це залежить від профілю цих установ та можливостей тих заходів охорони здоров'я, що забезпечують таке лікування (а.с.34). Позивачу призначено відновне лікування, а не фізкультурно-оздоровчі послуги, які не відносяться до відновного лікування хребетно-спинно- мозкової травми, а саме не відноситься до медичної реабілітації. Однією з причин відмови у наданні послуг ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» була наявність у позивача вторинного остеопорозу (підвищення крихкості кісток). Директор ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» проконсультувавшись з фахівцями прийшов до висновку, що фізкультурні послуги позивачу неможливі при такій крихкості кісток і ризиків їх переломів. Позивачу необхідно проходити медичне лікування у спеціалізованих закладах з подібними травмами та специфікою захворювань пацієнта. У відповіді не має застережень про те, що ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» не може прийняти позивача на лікування через те, що він є інвалідом 1 «А» групи. Позивач не вказує у своєму позові, за якою ознакою він зазнав дискримінації. Відмова у наданні послуг Товариством позивачу була обґрунтована з підстав наявності у позивача ряду хвороб і не пов'язана з жодною переліченою ознакою дискримінації, що містить визначення цього поняття. Директор ТзОВ «ОПК Планета здоров'я» у відповіді-відмові не посилався ні на расу позивача, кольору шкіру, політичні, релігійні та інші переконання позивача; статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовні та інші певні ознаки. Згідно з ст. 2 Конвенції про права інвалідів, що ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про права інвалідів і факультативного протоколу до неї» - "дискримінація за ознакою інвалідності" означає будь-яке розрізнення, виключення чи обмеження з причини інвалідності, метою або результатом якого є применшення або заперечення визнання, реалізації або здійснення нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод у політичній, економічній, соціальній, культурній. цивільній чи будь-якій іншій сфері. Вона включає всі форми дискримінації, у тому числі відмову в розумному пристосуванні. "Розумне пристосування" означає внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не стають недомірним чи невиправданим тягарем, для цілей забезпечення реалізації або здійснення інвалідами нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод. Відповідач не розрізнив позивача з іншими клієнтами з тих підстав, що він є інвалідом. Він своєю відповіддю не порушив права на реалізацію свобод позивача у політичній, економічній, соціальній, культурній, цивільній чи будь-якій іншій сфері його життя. Дії, що характерні для дискримінації мають унеможливлювати визнання та реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини та громадянина. Позивач зазначає у своєму позові, що кошти, які має намір отримати в рахунок відшкодування моральної шкоди витратить на придбання путівок у якомусь іншому санаторії. Тобто позивач має намір реалізувати своє право на лікування в будь- якому іншому закладі на свій розсуд. Відповідно це свідчить про те, що його відповідь не унеможливила визнання та реалізацію на рівних підставах прав і свобод позивача. Він може скористатись своїм правом пройти медичне лікування в санаторіях відповідного типу та спеціалізації на рівні з іншими хворими з такими травмами. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 вищевказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.. Разом з тим, позивач не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те що діями чи рішеннями саме завідуючого реабілітаційним центром «Планета здоров'я» [PERSON] йому завдану моральну шкоду, а також не довів обґрунтованість позовних вимог іншими засобами доказування. Окрім того, під час розгляду справи не встановлено прямого причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням стану здоров'я позивача та діями відповідача. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачем не доведено причинний зв'язок між заподіяною йому моральною шкодою та неправомірними діями відповідача, не доведено розміру моральної шкоди, який він просить стягнути з відповідача, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного, відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст.ст. 23,1167 ЦК України, та

Outcome: dismissed