Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2007 року з відповідачем перебувала у незареєстрованому шлюбі та [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON]. З 2012 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо через зловживання відповідачем алкогольними напоями. Дитина залишилася проживати з позивачем. Їй виповнилося 6 років і вона не пам'ятає батька, оскільки за останні роки жодного разу не бачила. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться та не спілкується з дитиною. Вихованням дитини та забезпеченням повністю займається позивач. Так, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №51, знаходиться на обліку в дитячій поліклініці №2 Корольовського району м. Житомира та їй вчасно зроблено всі профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди. Крім того, згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13.03.2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, однак, від сплати аліментів ухиляється. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що вона не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною, однак, він майже з одного року взагалі не цікавиться донькою і не приймає участі у її вихованні та утриманні. Мати відповідача як бабуся також дитиною не цікавиться. Вважає причиною ставлення відповідача до дитини та своїх батьківських обов'язків зловживання ним алкогольними напоями. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с.28). Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та просить в інтересах дитини позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, висновок органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Як вбачається з довідки КП ВЖРЕП-9 Житомирської міської ради від 04.03.2016 року № 1069 (а.с.18) [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 11.04.2016 року (а.с.44) вбачається, що умови проживання [PERSON] задовільні, в наявності: світло, газ, вода, централізоване опалення. В дитини є речі першої необхідності, одяг та взуття за сезоном, окреме місце для сну і відпочинку. Відповідно до довідки №128 від 16.02.2015 року Житомирського дошкільного навчального закладу №51 [PERSON] виховується в дошкільному закладі з 11.11.2014 року. Батько дитини за цей час не цікавився вихованням дитини, не відвідував збори, свята. Він не приводив і не забирав дитину з дошкільного закладу (а.с.4). Згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 08.02.2016 року [PERSON] має заборгованість по аліментам на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 2009 року народження, у розмірі 26 563,61 грн. (а.с.5). Як вбачається з довідки Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 08.02.2016 року№27/8829 [PERSON] аліментів від [PERSON] не отримувала, рішення Олевського районного суду Житомирської області про стягнення аліментів на утримання дочки боржником не виконується (а.с.6). Згідно рапортів старшого інспектора Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області майора поліції Гуменюка П.П. від 28.04.2016 року (а.с.41) та старшого інспектора Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Денисова М.Д. від 10.05.2016 року (а.с.40) за місцем проживання [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя та спілкується з особами, раніше судимими за скоєння злочинів. Крім того, [PERSON] неодноразово засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, у тому числі у 2014 році щодо нього відкрито кримінальне провадження за несплату аліментів на користь доньки [PERSON]. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №393 від 10.05.2016 року (а.с.47) [PERSON] з моменту припинення шлюбних стосунків самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не бере участі у її вихованні, матеріальної та будь-якої іншої допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст.12 "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved