Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

13.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не мешкає в спірній квартирі без поважних причин та втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 30.08.2019 справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.09.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримала, на підставі ст. ст.71, 72 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні третя особа : [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з`явившись до відділу пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про розгляд справи сповіщені у встановленому порядку. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач [PERSON] викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду . Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад дев`ять років, речей відповідача в квартирі не має, ніхто не чинив йому перешкоди в користуванні квартирою. Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу, свідків, розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано шість осіб: позивач - [PERSON] треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітній син - [PERSON] . Крім того, згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в спірній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] Фактично за вказаною адресою [PERSON] не проживає з 2000 року. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, крім стверджень позивача та третьої особи, підтверджується поясненнями свідків. Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідачів у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачам квартирою. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved