Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

24.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу і вказав, що 25.11.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав йому, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, які відповідач [PERSON] зобов'язався повернути позивачу 29.03.2013 разом з відсотками в розмірі 1 000 доларів США, а всього 6 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на день укладення договору (7,993 грн. за 1 долар) еквівалентно 47 958 грн. На підтвердження договору позики відповідачем власноручно написана розписка. При укладенні договору та написанні розписки були присутні свідки [PERSON] та [PERSON] В якості забезпечення договору [PERSON] передав позивачу два правовстановлюючих документи на належну йому нерухомість (договори про купівлю-продаж будинку і земельної ділянки). Проте у визначений розпискою строк відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання - грошові кошти не повернув. На неодноразові вимоги позивача повернути борг не реагував, й станом на теперішній час борг відповідачем не повернутий. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 39 965 грн., отримані ним в якості позики, проценти за договором в розмірі 7 993 грн., що в сумі еквівалентно 6 000 доларів США, а також проценти за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за 11 місяців у розмірі 1099 грн., всього 49 057 грн., а також понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду письмову заяву проте, що позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №1022-р "Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме" затверджено перелік друкованих засобів масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме. Зокрема, таким друкованим засобом масової інформації є газета "Урядовий кур'єр". Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, шляхом публікації про його виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр» №66 від 10.04.2014 року, але до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, а згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України - порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики, укладеного між сторонами 25.11.2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 5 000 доларів США, що на день укладення договору еквівалентно 39 965,00 гривень, згідно якого відповідач зобов'язувався повернути позичені грошові кошти в строк до 29.03.2013 року разом з відсотками в розмірі 1 000 доларів США, а всього 6 000 доларів США (а.с.5), однак станом на теперішній час борг відповідачем не повернутий. Таким чином позикодавець - [PERSON] свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі. Позичальник - [PERSON] всупереч умов договору позики (розписки) своїх зобов'язань не виконав у визначений строк грошові кошти позикодавцеві не повернув чим порушив узяті на себе договірні зобов'язання. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, об'єктивно встановивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, так як право позивача порушено, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 39 965 грн., процентів за договором в розмірі 7 993 грн., що в сумі еквівалентно 6 000 доларів США, а також процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за 11 місяців у розмірі 1099 грн., тобто 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 49 057,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 491,00 грн. та витрати, пов'язані з викликом відповідача через пресу в сумі 420 грн. підтверджені відповідними квитанціями (а.с.1, 30) і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved