Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

25 серпня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування свого позову позивачка посилалась на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. та зареєстрованого у реєстрі за №2217. Відповідно до п.3.4 Договору сторони домовились про те, що продавець [PERSON] зобов`язується знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири в термін до 05.08.2021 року. Проте ним було порушено умови договору в частині зняття з реєстраційного обліку та він до цього часу залишається зареєстрованим у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, придбаним для вільного використання та проживання к ньому. Крім того, вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку вона має право, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідача позбавляє її можливості надати інформацію про їх доходи. Позивач вважає, що реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі порушує її права як власника майна. Оскільки відповідач не є і не був членом її сім`ї позивача та умовами договору купівлі-продажу обумовлені строки зняття його з реєстрації, на думку позивача наявні достатні підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 08.09.2021 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 08 год. 30 хв. 28 жовтня 2021 року. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.10.2021 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, призначений на 08-30 год. 28.10.2021 року, у зв`язку з першою неявкою відповідача, було відкладено на 08 год. 30 хв. 16 листопада 2021 року. 16.11.2021 року позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи є заява позивача [PERSON] , в якій вона просила розглядати справу без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Проти винесення заочного рішення не заперечує. 16.11.2021 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідачу [PERSON] відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №2217 та посвідченим приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області. /а.с.6/ Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2021 року квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.7/ Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/1-2441 від 18 серпня 2021 року в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] . /а.с.9/ Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 13 вересня 2021 року, посвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2017 року фактично не проживає гр. [PERSON] , [INFO] . /а.с.23/ Згідно з довідкою №01-092021 від 13.09.2021, виданою головою правління ОСББ «Супутник 135» Сердюк Н.І., [PERSON] , який прописаний за адресою: [ADDRESS] , за адресою не проживає з 2017 року. /а.с.24/ З зазначеного часу і по день розгляду справи відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, не користується ним, як житловою площею, витрати на утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, ніякого майна відповідача у квартирі немає. Фактично його реєстрація за даною адресою має формальний характер. На даний час реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні належною позивачу квартирою, оскільки остання позбавлена можливості оформити житлову субсидію та розпорядитися майном шляхом відчуження і несе зайві витрати по утриманню житла. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Оскільки відповідач втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, зазначене житло є приватною власністю позивача згідно дослідженого вище договору купівлі-продажу, то суд приходить до висновку, що правові підстави у відповідача для користування спірною квартирою після укладення договору купівлі-продажу 29.07.2021 року відсутні, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, окрім іншого, на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, з цього слідує, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року (справа № 6-57цс11). Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір віднести за рахунок позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved