Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені та заборгованості зі сплати аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . 22.11.2019 року Кам`янським районним судом Черкаської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 вересня 2018 року до повноліття дитини. Відповідно розрахунку Кам`янського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01 липня 2020 року за період з 14 вересня 2018 року по 01 липня 2020 року заборгованість по аліментах складає 43155,00 грн. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 14 вересня 2018 року по 01 липня 2020 року становить 12908,48 грн. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, тому на підставі вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 43155,00 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 12908,48 грн. Ухвалою суду від 04.09.2020 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили суд задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, зі згоди сторони позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 18.11.2009 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до судового наказу Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.11.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Згідно розрахунку Кам`янського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.07.2020 року, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 43155,00грн. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ч.ч. 1, 4 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом (ч.4 ст.195 СК України). Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом зазначених норм закону розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою стягувача або боржника; у разі надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; у разі закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Крім того, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). З огляду на зазначене, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами, при цьому, стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду Сімейний кодекс України (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника аліментів (ст.187 СК України), в той час, як в даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивача відбувалося за рішенням суду. Таким чином, судом відзначається, що для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Виходячи з наведених положень Сімейного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої на час судового розгляду справи не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на стягнення заборгованості за аліментами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за аліментами в розмірі 43155 грн. задоволенню не підлягають. В той же час, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц визначено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності винної особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунку наявного у матеріалах справи, сума пені у період з 14 вересня 2018 року по 01 липня 2020 року становить 12908,48 грн. Даний розмір заборгованості відповідає вимогам чинного законодавства України та заперечень від відповідача до суду не надано. Позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення, оскільки є законними, обґрунтовані належними доказами, є доведеними ,а докази які спростовують доводи позивача відповідачем до суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial