Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29 березня 2021 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах; мають сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] сину виповнилось 18 років, проте він навчається у Грицівському ВПУ №38 на денній формі навчання за професією «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, водій автотранспортних засобів» з 01 вересня 2018 року по 25 червня 2021 року. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по ј частини заробітку (доходу) щомісяця на термін його навчання та витрати на професійну технічну допомогу . Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження. Відповідач у наданий строк відзиву на позовну заяву не надав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву у встановлений строк не надав. 24 травня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Згідно з даними довідки №251 від 19 березня 2021 року, виданої директором Грицівського ВПУ №38, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі на денній формі навчання за професією «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, водій автотранспортних засобів» з 01 вересня 2018 року по 25 червня 2021 року. (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Доводи позивача щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сина знаходять своє підтвердження, але позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг 18-річного віку, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач здоровий, працездатний, отримує пенсію за віком, інших дітей не має. Інших обставин, які мають значення для справи, не встановлено. Доказів протилежного сторонами для суду не надано. З огляду на вказане, з відповідача слід здійснити стягнення аліментів на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну технічну допомогу, суд зазначає таке. Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи позивач до суду першої інстанції разом з позовною заявою надала лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн., який підписаний позивачем та адвокатом Казарець А.Г. та квитанцію про сплату Казарцю А.Г. 400 грн. Однак жодних документів, що Казарець А.Г має свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, позивач уклала з ним відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги, Казарець А.Г. мав довіреність чи ордер на представництво інтересів позивача суду позивачем надано не було. Не було надано суду і детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги За таких обставин, враховуючи відсутність документів, підтверджуючих що особа, яка надавала правову допомогу позивачу є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, надавала таку допомогу на підставі відповідного договору про надання професійної правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved