Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

26.12.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов умотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщину на відповідне спадкове майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району розміром 1,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказує, що позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, яка спадщину фактично прийняла, так як на момент смерті матері постійно проживала та була зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS], інші спадкоємці першої черги за законом - відсутні. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивач не має можливості, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. За вищезазначених обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В судове засідання учасники справи не з'явились. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] попередньо подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі її довірительки, в поданій заяві зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача - Хижинецької сільської ради Сокиринецької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області також попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує з приводу задоволення позову. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 5) та копією свфдоцтва про народження позивача (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], зареєстрований за № 234 від 04.12.1997 року на ім'я [PERSON] Однак, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 08 листопада 2018 року за № 45 (а.с.10). За життя [PERSON] дійсно набула право на вищезазначену земельну частку (пай), що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03.10.2018 року за № 0-2-0.20-198/105-18 про те, що громадянка [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), що видаються райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Сокиринецькій сільській раді за № 234 від 04.12.1997 року, серія [NUMBER] (а.с.9); довідкою-випискою з членів КСП «Дніпро» с. Сокиринці від 22.11.2018 рок за № 2110 (а.с.12); витягом з Протоколу загальних зборів КСП «Дніпро» с. Сокиринці від 18 лютого 2000 року , списком громадян членів КСП «Дніпро» с. Сокиринці, в якому під № 234 значиться [PERSON] (а.с.13-14 ). Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON], як її донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6), яка спадщину фактично прийняла, так як на момент смерті матері постійно проживала та була зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Сокиринецької сільської ради від 22.11.2018 року за № 2108, № 2107, від 04.10.2018 року за № 1651 (а.с. 15-16). Інші спадкоємці після смерті [INFO] [PERSON]- відсутні, що підтверджується листом з Вінницької районної державної нотаріальної контори від 04.01.2019, з якого убачається, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2349/02-31 від 04.12.2018 року убачається, що позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну частку (пай), оскільки у спадкоємця відсутній документ, що посвідчує справо спадкодавця на земельну частку (пай) (а.с.18). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 1216, 1218 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз'яснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з статтею 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом є також установленим, що позивач [PERSON] спадщину після смерті своєї матері , фактично прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з нею за однією адресою. Частиною 5 статті 1268 ЦК передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази , суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], так як проживала з нею разом за однією адресою на день смерті останньої; позасудового шляху оформити свої спадкові права позивач позбавлена можливості, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу спадкову земельну частку (пай). Тому задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб. Також суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved