Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 595\~296 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 30.10.2015 року, обвинувальним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та встановлено, що 07.08.2013 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по вул. Артема з боку вул. Чкалова у напрямку вул. Шевченко у м. Дніпропетровську, зі швидкістю не менше ніж 76,6-78,8 км/год. Під час руху [PERSON] грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Комсомольської, при зміні сигналу світлофору, встановленого перед перехрестям на той, що забороняє йому рух (червоний), не зупинився та продовжив свій рух, внаслідок чого, на перехресті вул. Артема та вул. Комсомольської допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача, коли остання рухалась через перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофору. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи позивачу були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді тяжкої сумісної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального кроволиву, рани голови з послідуючим розвитком помірного спастичного тетрапарезу, помірним вестибулоапактичним синдромом, когнітивним синдромом, післятравматичної анізокорії та набряку сітківки, нейроангіопатії, порушення функцій тазових органів по типу затримки сечі, закритого двохлодижкового перелому з підвивихом ступні до нутрі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Внаслідок скоєння відповідачем даного злочину, позивач стала інвалідом ІІ групи. У зв'язку із завданими тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті ДТП, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача грошову компенсацію внаслідок завдання моральної шкоди в розмірі 595 296,00 грн. Спричинену моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що вона отримала психологічні (моральні) страждання, у зв'язку з ситуацією, яка склалася у її житті. В якості доказу спричинення позивачу моральних страждань до суду було надано висновок судової психологічної експертизи № 70/41-566 від 28.08.2015 року, відповідно до якого можливий розмір грошової компенсації за завдані психологічні страждання (моральну шкоду) становить 432 мінімальні заробітні плати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, тому суд вважає за можливим розглянути справу за правилами ст.ст. 169, 224, 225, 226 ЦПК України - заочно. У зв'язку з неявкою відповідача та наданням іншими особами, які беруть учать у справі клопотання, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.01.2016 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2015 року було залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зазначеного вироку суду, 07.08.2013 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по вул. Артема з боку вул. Чкалова у напрямку вул. Шевченко у м. Дніпропетровську та під час руху, [PERSON], грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, наближаючись до регульованого перехрестя з вул. Комсомольської, при зміні сигналу світлофору, встановленого перед перехрестям на той, що забороняє йому рух (червоний), не зупинився та продовжив свій рух, внаслідок чого, на перехресті вул. Артема та вул. Комсомольської допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи, позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального кроволиву, рани голови з послідуючим розвитком помірного спастичного тетрапарезу, помірним вестибулоапактичним синдромом, когнітивним синдромом, післятравматичної анізокорії та набряку сітківки, нейроангіопатії, порушення функцій тазових органів по типу затримки сечі, закритого двохлодижкового перелому з підвивихом ступні до нутрі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Судом встановлено, що позивачці дійсно була спричинена моральна шкода, внаслідок потрапляння в ДТП 07.08.2013 року, що підтверджується висновком судової психологічної експертизи № 70/41-566 від 28.08.2015 року, відповідно до якого можливий розмір грошової компенсації з завдані психологічні страждання (моральну шкоду) становить 432 мінімальні заробітні плати. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка зумовлена наслідками ДТП фізичними стражданнями (біллю), лікуванням, духовними стражданнями, порушенням нормальних життєвих зв'язків, негативним психо-емоційним станом. Внаслідок ДТП, позивач втратила можливість самостійно активно пересуватись, знаходитись в суспільстві, позивача постійно супроводжують страждання, пов'язані з неможливістю задоволення провідних потреб, а саме піклування за близькими, мандрування, обмеженою можливістю побудови та реалізації системи потреб та інтересів. За час розгляду даної цивільної справи відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача, тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів і вважає доведеним факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди в наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Розмір моральної шкоди оцінюється судом в 595 296 грн., яка на думку суду, відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача, є адекватною і такою, що відповідає вимогам розумності та справедливості, враховуючи те, що можливий розмір грошової компенсації, встановлений позивачу висновком психологічної експертизи від 28.08.2015 року № 70/41-566 за завдані психологічні страждання становить 432 мінімальні заробітні плати. Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Враховуючи те, що позовну заяву позивачем було подано до суду у 2016 році, а мінімальна заробітна плата на 2016 рік в України, відповідно до ЗУ "Про державний бюджет" становила 1 378 грн., компенсація моральних страждань, заподіяних позивачу становить 595 296,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 8000 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved