Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона має онуку [PERSON], [INFO], яка з 2009 року проживає з нею та її чоловіком та знаходиться на їх повному матеріальному утриманні та вихованні. Відповідачі вихованням та утриманням доньки не займаються, не цікавляться навчанням та станом її здоров'я, [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, постійно вчиняє сварки в присутності дитини, притягувався до адміністративної відповідальності, мати [PERSON] з донькою не проживає, інколи зустрічається. Вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON], 1975 року народження та [PERSON], 1972 року народження батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з них аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного до її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області за довіреністю Дехтярьова Ю.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, вважає, що в інтересах дитини, доцільно позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, уповноваженого представника третьої особи, думку дитини, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України). Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 липня 2007 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 23. Відповідач [PERSON] проживає з донькою, однак не піклується про неї, не приділяє їй уваги, матеріально не утримує, зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки в присутності дитини відповідно до довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12 вересня 2017 року, за що притягувався до адміністративної відповідальності 11 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] з донькою не проживає, інколи запрошує її до себе погостювати, але не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям дитини, матеріально не утримує. Таким чином, відповідачі не проявляють уваги чи батьківської турботи по відношенню до доньки, участі у вихованні не приймають, матеріально не утримують, виявляючи тим самим свою байдужість до її долі, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Неповнолітня [PERSON] проживає з бабою позивачем [PERSON] та дідом [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на їх матеріальному утриманні і вихованні, їй створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку. В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона любить бабусю і дідуся і бажає проживати з ними, мама з нею не живе, бачить вона її дуже рідко, батько хоч і проживає з нею, але не піклується про неї. Згідно висновку Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 02 листопада 2017 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконують їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б їм виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено. В відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України. Вимога про стягнення аліментів може бути подана до суду матір'ю або батьком дитини, усиновлювачем, опікуном чи піклувальником, патронатним вихователем, дитиною. Позивач не є особою, яка має право вимоги про стягнення аліментів, то суд в цій частині позову відмовляє та стягує з відповідачів на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку з кожного до досягнення нею повноліття на користь опікуна або установи, де буде утримуватися дитина. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. з кожного.

Outcome: partial