Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

23 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , у якому просить про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме:\~ будинком [ADDRESS] (далі - Будинок-1). Позивач [PERSON] в обґрунтування позову зазначив, що він є власником [PERSON] -1, на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу. Також, право власності на Будинок-1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За колишнього власника Будинку-1, а саме 25 червня 2011 року було зареєстровано місце проживання [PERSON] . Відповідач фактично в Будинку-1 не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. [PERSON] втратив право користування Будинком-1 оскільки право власності на цей будинок попереднього власника, який його зареєстрував припинено відповідно до договору купівлі-продажу. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності. 15 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 15 листопада 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою "Укрпошти" за зазначеною адресою не проживає. (а.с. 22, 23) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 03 березня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.2012 та витягом з Державного реєстру правочинів №12339611 від 20.12.2012. (а.с. 6, 25) Відповідно до довідки №1218 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб виданої 12 листопада 2019 року Воронізькою селищною радою, в Будинку-1 зареєстрований: [PERSON] . (а.с. 18) З Акта від 21 жовтня 2019 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за даною адресою.(а.с.8) З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в Будинку-1, також вбачається, що [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 25.06.2011 року.(а.с.10-12) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що 25 червня 2011 року відповідача [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, 22 грудня 2012 року відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку - власником будинку-1 став [PERSON] . Після цього відповідач жодного дня не проживав у Будинку-1 і в ньому відсутні його речі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанцій платіж №1007778153 виданої 23 жовтня 2019 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved