Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

10.11.2020 р. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобілю позивача, у розмірі 92710 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 07.08.2020 року о 03 годині 40 хвилин сталося ДТП з вини [PERSON] , який, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», р/н [NUMBER] в м.Одесі по вул.Ак.Сахарова, 36, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль, що стоїть, а саме на автомобіль марки «Mercedes», р/н [NUMBER] , чим порушив п. 2.3 б, 13.1 "Правил дорожнього руху". В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винним у настанні пригоди. За заявою позивача було проведено експертне дослідженння для з`ясування розміру матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок ДТП 07.08.2020р, що визначений експертом є рівним 90210,00 грн . Вартість дослідження склала 2500,00 грн.Оскільки на момент ДТП автомобілі позивача та відповідача експлуатувалися за відсутністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому позивач не зміг відшкодувати шкоду ані з страхової компанії ані з М(т)СБУ. Так як відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано збитки, позивач просить стягнути з відповідача розмір матеріального зитку, відшкодувати вартість проведення дослідження, а також сплачений судовий збір. 15.12.2020 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача в м.Одесі та Одеській області. 16.12.2020р. відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог п.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 07.08.2020 року о 03.40 год. водій [PERSON] в м. Одеса по вул. Сахарова, 36, керуючи т/з «Volkswagen», р/н [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль, що стоїть, - «Mercedes», р/н [NUMBER] , чим порушив п. 2.3 б, 13.1 "Правил дорожнього руху". Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 05.10.2020 р., справа №523/13484/20, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Таким чином, факт скоєння ДТП та вина [PERSON] встановлені та є доведеними. Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником пошкодженого автомобіля «Mersedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 17.08.2020р. [PERSON] сплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] 2500,00 грн. за проведення експертного дослідження автомобіля марки «Mersedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.31). 27.08.2020 року, на підставі письмової заяви [PERSON] , судовий експерт Крутих Євген Олександрович (свідоцтво № 1036 про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю п.12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, яке дісйне до 09.06.2020 року, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України) склав експертний висновок №125-20. Згідно вказаного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобілю «Mersedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 124468,54 грн, а вартість матеріальної шкоди складає 90210,00 грн (а.с.8-30). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За приписами частини 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Отже, з системного аналізу статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п. 1 ч.2 ст.1167 ЦК). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив. Зважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки [PERSON] , яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку із завданою [PERSON] шкодою, вимога позивача про стягнення 92710 (90210,00+2500,00) грн. з відповідача [PERSON] є законною, тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 927,11,00 грн.

Outcome: approved