Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] 3 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Шаргородська районна державна адміністрація Вінницької області, Відділ Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області, Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області про визнання права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року в смт. Тиврів Вінницької області помер її вітчим - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки загальною площею 1,5555 га, розташованої на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яку він успадкував від своє дружини (матері позивача) - [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадкоємцем зазначеного майна за заповітом є позивач - [PERSON]. Позивач спадщину прийняла. В ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на земельну ділянку виявилось, що [PERSON] помер не зареєструвавши свого правава власності на земельну ділянку, що є перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну покійному земельну ділянку. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом від 26.08.2010 року [PERSON], на земельну ділянку площею 1,5555 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №150269, виданого Шаргородською райдержадміністрацією Вінницької області 13.06.2003 року за №558, кадастровий номер 0525387800010010020, належну спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2009 року, після смерті [INFO] року [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явились, але від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно поданої заяви представник позивача - [PERSON] позов підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова Бровченко В.С. позов визнає, просить справу слухати у її відсутність. Представник третьої особи Шаргородської РДА Вінницької області - Скрипник М.Г. - не заперечує визнання за [PERSON] права на завершення приватизації та одержання свідоцтв про право власності на нерухоме майно, справу слухати без його участі. Представник третьої особи Відділу Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області - Голоднюк В.М. заперечень проти позову немає, просить справу слухати без його участі. Представник третьої особи Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області - Залокоцька В.Д. заперечень щодо позову немає, просить справу слухати без її участі. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 15 липня 2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 26 травня 2008 року (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 1,5555 га, кадастровий номер 0525387800010010020 на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яка належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №150269, виданого Шаргородською районною державною адміністрацією 13 червня 2003 року (а.с. 14). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] та 28 травня 2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,5555 га на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №150269, виданого Шаргородською районною державною адміністрацією 13 червня 2003 року, кадастровий номер 0525387800010010020 (а.с. 16). [PERSON] розпочав процедуру переоформлення державного акту на земельну ділянку, але не встиг вчинити усі необхідні дії для належного оформлення права власності на земельну ділянку та [INFO] року в смт. Тиврів [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області 08 вересня 2010 року (а.с. 18). Також 26 серпня 2010 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого усе належне йому на день смерті майно він заповідає [PERSON] (а.с. 17). Отже, спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON] є позивач - [PERSON]. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується спадковою справою №67/10, оглянутою в судовому засіданні (а.с. 37-76). Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області №196/02-31 від 06.07.2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку (а.с. 20). Правовідносини, які склалися між сторонами врегульовано ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 81, 116, 125, 131, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст. 15, 328, 373, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268, 1296, 1297 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2005 року "Про судову практику у справах про спадкування". Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього кодексу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зігдно із ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК Ураїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. [PERSON] помер, не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, яке належало йому на момент відкриття спадщини та не припинилося внаслідок його смерті. Право на отримання у власність земельної ділянки не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, який є спадкоємцем померлого. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2005 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Окільки позивач успадкувала право на отримання земельної ділянки у власність, що належало спадкодавцю та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Такої ж позиції дотримується і колегія Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 6 липня 2011 року в якій суд зазначив, що у випадку, коли перехід права власності на землю від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, зокрема у звязку з тим, що спадкодавець за життя не завершив процедуру оформлення права власності на землю, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю, в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved