Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2002 року померла її мати- Яковець [PERSON]. 11травня 2001 року мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй. Після смерті матері їй стало відомо про те, що 22 січня 2002 року секретарем Джурівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області посвідчений заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла внучці, відповідачці по справі- Яковець [PERSON] вважає вказаний заповіт незаконним, оскільки на момент його складення її мати перебувала в такому стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, сам заповіт був посвідчений з грубим порушеннями вимог законів України «Про нотаріат», «Про місцеве самоврядування в Україні», ЦК УРСР та Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України». Тому просить суд визнати недійсним та скасувати заповіт, складений [PERSON] 22 січня 2002 року на імя [PERSON] та свідоцтв про право на спадщину на імя [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Джурівської сільської ради [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона працює на посаді сільського голови с. Джурів Снятинського району Івано-Франківської області з 1993 року по даний час. Пояснила, що в 2001 році до неї як до сільського голови звернулася позивачка та попросила від імені своєї матері, [PERSON] прописати в будинку останньої посторонню людину. Після того, як вона запитала у [PERSON], чи дійсно вона бажає прописати таку особу в своєму будинку, остання сказала їй, що ні, і попросила нікого там не прописувати, оскільки вона збирається переписати свою хату на того, хто буде її доглядати. 22 січня 2002 року до неї в сільську раду прийшов син померлої [PERSON]- [PERSON] та попросив, щоб вона та секретар сільської ради приїхали до будинку його матері, оскільки вона про це попросила. Вона погодилась, а коли зайшла в кабінет секретаря сільської ради, то секретар сказала їй, що потрібно їхати для того, щоб посвідчити заповіт. Для цього вони взяли журнал реєстрації, а також печатку сільської ради. До будинку померлої [PERSON] їх підвіз на автомобілі [PERSON] Коли вони зайшли в будинок, в кімнаті на ліжку сиділа [PERSON] На її запитання, чи впізнає [PERSON] хто вони такі, остання повідомила, що так, впізнає їх як голову та секретаря сільської ради та повідомила, що хоче скласти заповіт. [PERSON] представник відповідача пояснила, що оскільки секретарю сільської ради було відомо, що [PERSON] є неписьменною, то вона попросила сина померлої [PERSON], покликати будь-кого для підписання заповіту замість [PERSON] Той вийшов на вулицю і покликав [PERSON] Тоді секретар попросила всіх вийти і почала оформляти заповіт. Після його оформлення секретар прочитала заповіт вголос та попросила [PERSON] його підписати. [PERSON] з текстом заповіту погодилася, тоді вона поставила на ньому печатку сільської ради. Згодом доповнила свої пояснення та вказала, що вона згадала, що оскільки [PERSON] наполягала на присутності інших осіб при складанні заповіту, а саме- її сина [PERSON], сусіда [PERSON] та [PERSON], то заповіт був складений в їх присутності. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою померлої [PERSON] Ствердила, що доглядала за померлою в останні роки її життя, оскільки про це її просив син померлої- Яковець С.В. [PERSON] з матірю не спілкувалася і ніколи до неї не приїжджала. В січні 2002 року [PERSON] стало погано і вона попросила сина запросити до неї голову сільської ради та секретаря. Близько 13.00 год. голова і секретар сільської ради приїхали та зайшли до хати. [PERSON] впізнала їх та привіталася з ними. Вона в той час з хати вийшла. Бачила, як [PERSON] закликав [PERSON] підписати заповіт замість [PERSON], оскільки вона була неписьменною. На другий день [PERSON] померла. Згодом доповнила свої пояснення та вказала, що вона була присутня при складанні заповіту в кімнаті, оскільки на цьому наполягала [PERSON] Просить в задоволенні позову відмовити. Прокурор при вирішенні даної справи поклався на погляд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 37 ЗУ «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обовязок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної Ради. Судом встановлено, що 22.01.2002 року було складено заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Даний заповіт було складено на дому у звязку з старістю [PERSON], підписано замість неї громадянином [PERSON], оскільки [PERSON] була неписьменною та посвідчено секретарем виконкому Джурівської сільської ради. 23 січня 2002 року [PERSON] померла. Відповідно до ст.. 543 ЦК УРСР в ред.. 1963 року, який діяв на момент складення заповіту, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої його зроблено. Згідно з п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25 серпня 1994 року, якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням це може зробити інший громадянин. Якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку. Наприклад: "За неписьменного заповідача за його довіреністю та у його присутності заповіт після прочитання його тексту вголос підписав громадянин [PERSON], що проживає в [INFO]". Якщо сліпий громадянин письменний, він сам підписує документ. Судом досліджено копію заповіту, який знаходиться в матеріалах справи (том 1 а.с.30), а також було витребувано та досліджено оригінал оспорюваного заповіту, який знаходиться у державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори, та встановлено, що вищевказаним вимогам закону щодо форми та порядку посвідчення, заповіт від 22.01.2002 року не відповідає. Зокрема, у заповіті відсутня відмітка про те, що посадова особа виконавчого комітету прочитала заповідачці [PERSON] текст документу. Крім того, свідок [PERSON], суду пояснив, що він проживає в [INFO]. В 2002 році він підробляв таксистом. В січні 2002 року в селі випадково зустрів свого знайомого [PERSON], який попросив його підвести до будинку [PERSON] голову та секретаря сільської ради, на що він погодився. Коли вони підїхали до будинку, то голова сільської ради, секретар а також [PERSON] зайшли всередину, а він залишився в машині. Через деякий час вийшов [PERSON] та попросив його бути свідком при підписанні заповіту. Він погодився та пішов до будинку. Побачив там [PERSON], яка сиділа на ліжку, голову сільської ради [PERSON] та секретаря Шиндро. [PERSON] в кімнаті була [PERSON], яка згодом вийшла. Заповіт оформила секретар сільської ради, вона ж сказала йому його підписати. Ствердив, що з померлою [PERSON] він не спілкувався взагалі. Свідок [PERSON] суду повідомила, що в 2002 році вона працювала секретарем сільської ради. 22.01.2002 року до неї в кабінет зайшов [PERSON] та сказав, що [PERSON] просить до неї прийти. На всякий випадок взяла з собою всі необхідні документи для здійснення нотаріальних дій. Поїхали разом з головою до [PERSON] на таксі. Коли вони зайшли в кімнату, [PERSON] їх впізнала та сказала, що хоче зробити заповіт. Вона сказала, що треба свідка. Запропонували в якості свідка [PERSON], на що [PERSON] погодилась. [PERSON] вона запропонувала всім вийти, але [PERSON] заперечила та сказала, що заповіт хоче складати при всіх. Таким чином, при посвідченні заповіту були присутні [PERSON], сусід померлої [PERSON] і син померлої [PERSON]. [PERSON] сказала, що все своє майно хоче заповісти внучці [PERSON] Тоді вона запитала, чи заповідачка не проти, щоб заповіт підписав [PERSON], на що [PERSON] не заперечила. Вона склала заповіт та [PERSON] підписав її замість [PERSON] З вищевказаних пояснень свідків вбачається, що доручення підписувати заповіт [PERSON] [PERSON] особисто не давала та взагалі не була з ним знайома. Крім того, в порушення вимог п. 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України особу [PERSON] не встановлено, не зазначено місце його проживання. Відповідно до ст.. 48 ЦК УРСР в ред.. 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Заповіт, як одностороння угода, підпорядковується загальним правилам ЦК щодо недійсності угод, передбачених ст. 48 ЦК Української РСР, яка визначає недійсною угоду, що не відповідає вимогам закону. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним та відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України не потребує визнання його недійсним. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Тому суд приходить до висновку, у звязку з наявністю вищевказаних грубих порушень законодавства, а саме- ст.. 548 ЦК УРСР та п.п. 10, 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, оспорюваний заповіт на підставі ст.. 48 ЦК УРСР слід визнати недійсним та скасувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала соціальним працівником в с. Джурів. Згідно своїх обовязків, регулярно навідувала [PERSON], так як та була похилого віку. Ствердила, що її дочку-позивачку [PERSON] у будинку [PERSON] не бачила жодного разу. По всіх питаннях [PERSON] просила звертатись до сина- Яковець [PERSON] [PERSON] неодноразово казала їй, що свою хату хоче переписати на дочку сина. Крім того пояснила, що померла фактично до дня смерті була при памяті. Суд бере до уваги покази свідка [PERSON], однак вони не підтверджують та не спростовують доводів позовної заяви, оскільки [PERSON] не була присутня при посвідченні заповіту. Посилання позивачки як на підставу позову на те, що на момент складення заповіту її мати перебувала в такому стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними суд відхиляє з огляду на таке. З витребуваної в Косівського районного суду цивільної справи № 2-10/2011 вбачається, що в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та виконавчого комітету Джурівської сільської ради про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними призначалася амбулаторна судово-психіатрична експертиза, згідно якої експерт прийшов до висновку, що немає підстав вважати, що [PERSON] при складанні заповіту внаслідок психічної хвороби не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (том. 1 справи № 2-10/2011 а.с.120-121). Крім того, на підставі оспорюваного заповіту від 22.01.2015 року, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON] 07 серпня 2002 року було видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON], згідно яких [PERSON]С, успадкувала житловий будинок № 144 по вул. Франка, в с. Джурів Снятинського району, земельну ділянку площею 0,4677 га та земельну ділянку площею 0,54 га (том 2 справи № 2-10/2011 а.с. 44, 46,48). Оскільки вищевказані свідоцтва були видані на підставі заповіту, який суд визнає недійсним та скасовує, то їх також слід визнати недійсними та скасувати. Питання по судових витратах суд вирішує відповідно до положень ст.. 81 ЦПК України. На підставі ст. ст. 48, 543 ЦК УРСР в ред. 1963 року, ст.ст. 1257 ЦК України та

Outcome: approved