Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

13 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-3» з вимогами: визнати дії правління Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-3» неправомірними і наявність боргу за сплату комунальних послуг у розмірі 24 488 гривень 17 копійок в період з 2010 по 2018 роки недійсними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Чоловік позивача вступив в житлово-будівельний кооператив «Арсеналець -3 » і після сплачених внесків став власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . В 1982 році він обміняв її на однокімнатну квартиру № [ADDRESS] у цьому ж будинку. У цій квартирі проживав і був зареєстрованим чоловік позивача, тобто одна особа. Сплата за комунальні послуги сплачувалася постійно без боргів. У свою чергу позивач також мала житло і мешкала у квартирі № [ADDRESS] яка розташована в цьому будинку. [INFO] році [PERSON] помер. Після смерті чоловіка, після сплину шести місяців, в установленому законом порядку, позивач отримала спадщину на квартиру чоловіка. 08 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким задоволено позов позивача та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . У лютому 2015 року вищевказана квартира була обладнана лічильниками за споживання гарячої води та холодної води, які в установленому законом порядку були опломбовані та введенні в експлуатацію. 10 березня 2015 року позивач звернулася до голови ЖСК «Арсеналець-3» із заявою про взяття на облік лічильників за споживання гарячої та холодної води, але позивачу було відмовлено, мотивуючи тим, що ЖСК не являється виконавцем і лічильників на облік не приймає. Станом на 2018 рік до сплати належить сума у розмірі 14 112,35 гривень, позивач зазначену суму сплатила. Оскільки позивач являється пенсіонером і розмір пенсії недостатній, то вона звернулася у відповідності до діючого законодавства до управління праці та соціального захисту населення Дніпровської в м. Києві державної адміністрації для отримання субсидії. Для оформлення документів для отримання субсидії в обов`язковому порядку необхідно було надати довідку про наявність або відсутність заборгованості про сплату комунальних послуг. Житлово - будівельний кооператив «Арсеналець-3» у період з 2010 по 2018 рік нарахував заборгованість у розмірі 24 488,17 гривень. Вказаний розрахунок складався із наступних вихідних даних, а саме, що у квартирі № [ADDRESS] зареєстрована особа, але фактично нібито проживало від двох до чотирьох осіб, що є надуманим, безпідставним та не відповідає дійсності. Тільки, у період з березня 2013 року по теперішній час стали вірно вказувати, що у зазначеній квартирі проживає одна особа. 20 липня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20 листопада 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, однак в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, мотивуючи свій відзив тим, що у позовній заяві позивача безпідставно стверджує про удаваності боргу по квартирі № [ADDRESS] . При цьому в даній квартирі тривалий період, фактично проживало від двох до чотирьох осіб. Крім того, самостійно поставлені позивачем лічильники гарячої та холодної води у виконавця комунальних послуг зареєстровані не були. Тому просять суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог та залишити позов без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року, позов [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-3» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування а законом задоволено. Визнано за [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] . (а.с.6-11) Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За нормою ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом норми ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом Отже, прийнявши спадщину позивач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від часу отримання рішення про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та здійснення реєстрації права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. Як визначено ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що будинок № [ADDRESS] , перебуває на балансі ЖБК «Арсеналець-3». Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок динаміки заборгованості по кв. [ADDRESS] , яка видана неприбутковою організацією не господарюючого суб`єкту житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-3», з якої вбачається що заборгованість по квартирі № [ADDRESS] складає 24488,17 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21, пп. 4, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками сфери житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та відповідальність сторін і штрафні санкції за невиконання умов договору. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, лише в разі його підготовки виконавцем на основі типового договору. Тобто законом визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін\\тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Як убачається із матеріалів справи, [PERSON] підписала акт з ООО «ТЭК» про введення в експлуатацію індивідуальних приладів обліку гарячої та холодної води 25 лютого 2015 року. (а.с. 14) 10 березня 2015 року позивач звернулася з заявою до голови правління ЖСК «Арсеналець-3» з проханням взяти на абонентський облік нові лічильники холодної та гарячої води на кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] встановлені 25 лютого 2015 року (а.с.16), однак на заяві міститься резолюція про відмову в зв`язку з тим, що ЖСК не являється виконавцем і лічильники на облік не приймає. В свою чергу [PERSON] зверталася до відповідних органів за роз`ясненням, 10 червня 2011 року отримала відповідь з Виконавчого органу Київської міської ради Головного управління житлового господарства, де міститься інформація, що розрахунки з мешканцями за надані послуги з водопостачання і водовідведення проводяться на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до вказаних правил споживач має право на встановлення квартирних засобів обліку води. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Справлення плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахуванням їх показань не допускається. За інформацією Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, голові правління ЖБК «Арсенлець-3», на балансі якого знаходиться будинок,доручено забезпечити взяття на абонентський облік квартирних засобів обліку холодного та гарячого водопостачання, а також розглянути питання проведення перерахунку за раніше надані послуги з урахуванням показань квартирних приладів. 17 лютого 2011 року було складено акт [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , з приводу відмови голови правління ЖБК «Арсеналець-3» Кащеєва О.А. , на особистому прийомі громадян 12 липня 2011 року, прийняти та зареєструвати заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття на облік лічильників холодної та гарячої води. 14 лютого 2014 року від Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надійшов лист про результати розгляду скарги [PERSON] , з якою звернулася до прокуратури Дніпровського району міста Києва щодо притягнення до відповідальності, передбаченої ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, голови правління житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-3» Кащєєва О.А. , запропоновано скаржниці звернутися за захистом викладених у її зверненні до суду. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Виходячи з положень п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач комунальних послуг має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Зобов`язання щодо визнання заборгованості за комунальні послуги не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що їй неправомірно нараховано заборгованість по вищевказаній квартирі у розмірі 24 488,17 гривень, за період часу з 2010 року по 2018 рік, оскільки у лютому 2015 року були обладнанні лічильники за споживання гарячої та холодної води, які в установленому законом порядку були опломбовані та введенні в експлуатацію, однак Головою правління ЖСК «Арсеналець-3» було відмовлено у взятті на облік лічильників, мотивуючи тим, що ЖСК «Арсеналець-3» не являється виконавцем. Як убачається з матеріалів справи, за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року, тобто позивач є власником квартири [ADDRESS] та зобов`язана утримувати майно, що їй належить. Також посилання позивача на те, що нарахована заборгованість має бути скасована відповідно ст. 257 ЦП України є безпідставною, оскільки вказаною нормою закону визначенні строки позовної давності, які мають застосовуватися за клопотанням відповідача при розгляді судом спорів, у тому числі за вимогами кредиторів боржників. У даному спорі такі вимоги відповідачем до позивача не заявляються. За нормою ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дій, які порушують право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної /немайнової/ шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК, органі місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частини другої - п,ятої статті 13 ЦК України. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Житлово - будівельного кооперативу «Арсеналець - 3» про існування боргу за сплату комунальних послуг, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В порядку ст.[ADDRESS] Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для розподілу судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed