Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

24.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що між ним та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було укладено договір карткового рахунку № 106514458 від 22 травня 2013 року. 15 листопада 2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. було вчинено виконавчий напис № 7316, про стягнення з нього грошових коштів за цим кредитним договором на користь АТ «Банк Форвард» в розмірі 72 311,03 грн, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60799916 від 05.12.2019 року та винесена постанова від 17.01.2020 року про арешт коштів боржника. Відповідно до довідки АТ ПУМБ і звіту по транзакціях, з карткового рахунку позивача стягнуто 40 857,05 грн. 26.06.2020 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4579/20-а від 12.06.2020 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. прийнято постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 при примусовому виконанні виконавчого напису від 15.11.2019 року. На думку позивача є всі підстави вважати, що напис нотаріуса вчинений з порушенням законодавства України та не може підлягати виконанню, оскільки боржник не отримував жодної письмової вимоги про усунення порушеного зобов`язання. Крім того, Банком пропущені строки позовної давності. Відповідач не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог Банку в строки та в порядку передбаченому кредитним договором та Законом. А тому просить, виконавчий напис від 15 листопада 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., визнати таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача АТ «Банк Форвард» суму безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів в розмірі 40 857,05 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Одночасно, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд витребувати докази, а саме - у АТ «Банк Форвард» дані про рух коштів по його рахунку та розрахунку заборгованості за договором карткового рахунку від 22 травня 2013 року, у приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. матеріали виконавчого напису № 7376 від 15.11.19. 4 серпня 2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 40). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам - письмових пояснень. У підготовчому засіданні учасники справи відсутні. Ухвалою від 25.01.2021 року клопотання позивача в частині витребування у приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. матеріали на підставі яких 15.11.2019 року ним було вчинено виконавчий напис № 7376 за заявою АТ «Банк Форвард» задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса надіслати на адресу суду поштою засвідчену належним чином копію зазначений вище матеріалів. Продовження підготовчого провадження призначено на 15.06.2021 року (а.с. 42-43). 01.06.2020 року на виконання ухвали суду надійшли належним чином завірені копії виконавчого напису від 15.11.2019 зареєстрованого за реєстровим номером 7376 та копії документів, на підставі яких його було вчинено. Правом на подання письмових пояснень Незнайко Є.В. не скористався (а.с. 64-92). У судове засідання 15.06.2019 сторони відсутні. Про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» у підготовче засідання не з`явився. На момент розгляду справи не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Ухвалою від 15 червня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті на 30 листопада 2021 року (а.с 94-95). Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи без його участі. Повідомив суду, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачкою підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.05.2013 позивач звернувся до ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» із заявою, яка містить в собі пропозицію (оферту) про укладення Договору про надання та використання платіжної карти № [NUMBER] . Договір укладено шляхом акцепту Банком оферти, викладеної в заяві. Банк акцептував зроблену оферту, відкривши позивачу рахунок та випустив на ім`я [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 85-87, 90, 91). Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи 15 листопада 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., на підставі заяви АТ «Банк Форвард», вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7376 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за зазначеним вище договором, на користь АТ «Банк Форвард» суми боргу у розмірі 71461,03 грн, в тому числі: заборгованості за сумою кредиту - 69169,41 грн, заборгованості за процентами - 2291,62 грн. За вчинення виконавчого запису нотаріусом отримано плату зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 850 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» складає 72311,03 грн Стягнення проводиться за період з 24.10.2017 року по 22.01.2018 року (а.с. 65). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначає, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вказану в написі суму боргу не можна вважати безспірною, напис вчинений поза трирічним строком з дня виникнення права вимоги та за відсутності нотаріально посвідченого договору. Про наявність заборгованості позивач дізнався з постанови приватного виконавця Павелків Т.Л. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ "Банк Форвард" та/або приватного нотаріуса позивач не отримував. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.11.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У позовній заяві [PERSON] заперечує існування заборгованості перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором, оскільки стверджує, що виконав всі зобов`язання перед Банком в повному обсязі ще до кінця 2013 року. Враховуючи викладене, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 7376 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Встановлено, що матеріали справи містять рахунок-виписку (заключну) вих. № 3В 10651445 від 22.05.2013, в якому АТ «Банк Форвард» вимагає сплатити зобов`язання по крединому договору у строк до 21.02.2018 року у розмірі 71 461,03 грн (а.с. 33). Однак, як вбачається з переліку документів, поданих нотаріусу для вчинення оспорюваного напису, зазначений вище рахунок останньому не подавався, а також в матеріалах відсутні докази про те, що заключна виписка була направлена боржнику [PERSON] та ним отримана. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 61, 62 Постанови Правління НБУ № 75 від 4 липня 2018 року «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. При зверненні до приватного нотаріуса, банк надав виписку з рахунка, відкритого в АТ «Банк Форвард» 22.05.2013 року на ім`я [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 106514458, яка не відповідає зазначеним вище вимогам. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач АТ «Банк Форвард», не подавши відзив на позов, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача суми безпідставно стягнутих за виконавчим написом з карткового рахунку коштів у розмірі 40 857,05 грн суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. За даними матеріалів справи встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Павелків Т.Л. від 05.12.2019 року на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 60799916 (а.с. 19) та постановою від 17.01.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника. Відповідно до цієї постанови на користь АТ «Банк Форвард» стягується борг з [PERSON] в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 81542,13 грн (а.с. 21-22). Оскільки 26.06.2020 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду № № 200/4579/20-а від 12.06.2020 приватним виконавцем Павелків Т.Л. винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 (а.с. 27), то отримані відповідачем на підставі цієї постанови при примусовому виконанні виконавчого напису від 15.11.2019 року кошти в сумі 40857 грн 05 коп. позивач вважає підлягають поверненню останньому на підставі статті 1212 ЦК України. Наданий позивачем Звіт по транзакціях, що були випущені до рахунку [PERSON] АТ «ПУМБ» підтверджує, що 02.03.2020 була списана сума 40 857,05 грн в рахунок стягнення боргу відповідно до постанови про арешт коштів у ВП № 60799916 по виконанню виконавчого напису № 7376 від 15.11.2019, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. (а.с. 29). З листа АТ «Банк Форвард» № 26/1-08-825 від 10.03.2020 року на ім`я позивача вбачається, що позивачем 06.03.2020 року було частково погашено заборгованість у розмірі 30 775,95 грн (а.с. 30-32). Наразі, надані суду позивачем докази на підтвердження стягнення з відповідача АТ «ПУМБ» 40 857,05 грн на виконання оскаржуваного виконавчого напису № 7376 від 15.11.2019, не можуть бути прийняті судом до уваги як належний і допустимий доказ, оскільки зі змісту звіту по транзакціях, що були випущені до рахунку [PERSON] не вбачається, що сплачена 02.03.2020 року з рахунку позивача сума 40 857,05 грн отримана відповідачем. Отже, у вимозі позивача щодо стягнення з АТ «Банк Форвард» суму безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial