Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтовання заявлених позовних вимог покликається на те, що 26.10.2002 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , яке зареєстроване Галицьким районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 320. Від сумісного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент звернення до суду з даним позовом вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, тривалий час разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання проживати разом у шлюбі. Вважає, що їхній шлюб існує формально, подальше спільне проживання є недоцільним та неможливим. 29 серпня 2018 року ухвалою суду вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та розпочато здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 23 листопада 2018 року провадження у вищевказаній справі зупинено, надано сторонам строк на примирення 2 (два) місяці. Ухвалою від 23 січня 2019 року відновлено провадження у справі. Позивач в судові засідання не з`являлась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у фабулі позову. Відповідач в судове засідання призначене на 10 червня 2019 року не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечив, просив відмовити за безпідставністю. Заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , яке зареєстроване Галицьким районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області., запис в книзі реєстрації актів про одруження № 320. (а.с. 7) Судом встановлено, що від подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved