Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; припинити стягувати аліменти, які встановлено згідно рішення Галицького районного суду міста Львова із [PERSON] на її користь на утримання сина; судові витрати просила покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилалась на те, що із 14.11.2015 року по 11.09.2017 року перебувала в шлюбі із відповідачем, який є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом спільного подружнього життя стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя жив окремим життям та своїми інтересами. Відповідач не забезпечує матеріально їхню сім`ю, комунальні послуги оплачує позивачка за свої кошти. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідач не зателефонував і не поцікавився життям та розвитком дитини. Матеріально сім`ю не забезпечував. Малолітній [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її повному триманні. Батько грошей на потреби дитини не дає. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітину до досягнення повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивачка не чинила. [PERSON] зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси. Галицькою районною адміністрацією міста Львова надано розпорядження № 2608-3366 від 02.08.2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого Галицька районна адміністрація міста Львова, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 23.08.2017 року Галицьким районним судом міста Львова видано судовий наказ у справі № 461/5722/17 про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17.08.2017 року. Однак позивачці цих коштів, які сплачує [PERSON] , недостатньо для утримання дитини, тому відмовляється від сплати [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлений позов є необґрунтованим, оскільки позивачкою не надано достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для задоволення позову, тому вважає, що необхідно відмовити в його задоволенні. Вказав, що йому вчинялись перешкоди у спілкуванні з сином. Батьки колишньої дружини постійно звинувачували його, ображали та нецензурно висловлювались відносно нього, коли він зустрічався і гуляв із сином. Через постійні проблеми зі здоров`ям, він старається виконувати свої батьківські обов`язки в міру своїх фізичних та матеріальних можливостей. Незважаючи на постійні витрати на медикаменти та стаціонарне лікування, щомісячно сплачує аліменти на дитину, що свідчить про не ухилення від своїх обов`язків. Знаючи про його скрутне становище, позивачка та її рідні неодноразово забороняли бачитись та спілкуватись із малолітнім сином без пояснення причин. Також [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, в якому просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні, спілкуванні та побаченні з дитиною - [PERSON] ( [INFO] ); встановити йому наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] - систематичні побачення (перебування) дитини з батьком у першу і третю суботу місяця з 12.00 год. до 19.00 год. без присутності матері, в другу і четверту неділю місяця з 10.00 год. до 15.00 год. без присутності матері. В обґрунтування позову посилався на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] із 14.11.2015 року по [INFO] , в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними поступово погіршувалось, оскільки кожен з подружжя мав протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Розлад у їхніх стосунках набув тривалого характеру, конфліктні ситуації виникали все частіше, в зв`язку з чим їхні шлюбні відносини фактично припинились, він перестав проживати з дружиною та сином. [PERSON] різними методами перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною, в зв`язку з чим між ними частко виникають конфліктні ситуації, які можуть негативно вплинути на дитину. Позивач-відповідач [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказала, що вважає необґрунтованою зустрічну позовну заяву і заперечує з таких підстав. Майже відразу після народження сина сімейне життя між нею та чоловіком [PERSON] погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Перешкоди у спілкуванні з дитиною нею не чинились. [PERSON] сам не цікавився та не намагався спілкуватись із сином. Зокрема, жодних звернень до органів опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею не було. Він не провідує сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дитини. Також, він не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, не відвідує дитину на святах, що відбуваються в дитячому садочку, який відвідує син, не вітає його з днем народження та іншими святами. Для сина [PERSON] чужа людина. Він не намагався побачитись із сином та не приймав участі у його духовному та фізичному розвитку. [PERSON] виховується у повноцінній сім`ї, зростає у сімейному оточенні, в атмосфері любові, бо лише так повною мірою забезпечуються та створюються оптимальні умови для гармонійного розвитку, успішної соціалізації. Ії чоловіка [PERSON] вважає своїм батьком. Враховуючи наведене, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог по зустрічному позову в повному обсязі. В подальшому позивачем - відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги щодо припинення стягнення аліментів із [PERSON] . Відповідно до ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2020 року, заяву позивача - відповідача [PERSON] задоволено, позов [PERSON] в частині позовної вимоги до [PERSON] про припинення стягнення аліментів - залишено без розгляду. Відповідачем-позивачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву щодо позбавлення батьківських прав, де додатково викладені аргументи щодо незаконності вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На його думку, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав виданий з грубим порушенням порядку розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав та його видачі. Без відкриття провадженні у судовій справі про позбавлення батьківських прав та аналізу відповідних документів, які стосуються даної судової справи, орган опіки та піклування не мав повноважень розглядати питання в позасудовому порядку та видавати такий висновок заявнику. Позовна заява про позбавлення батьківських прав подана до суду 03.09.2019 року, уже після розгляду Галицькою районною адміністрацією питання про позбавлення його батьківських прав та видачі висновку про доцільність позбавлення від 02.08.2019 року. Так як позивач перешкоджає йому у спілкуванні з сином, а відсутність його участі у вихованні дитини намагається видати як ухилення від виконання батьківських обов`язків, то відповідно аргументи наведені в зустрічній позовній заяві про визначення способу участі у вихованні дитини та долучені докази повністю спростовують аргументи позивача, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. Із врахуванням наведеного просить суд не погодитись із висновком про доцільність позбавлення батьківських прав № 2608-3366 від 02.08.2019 року Галицької районної державної адміністрації та відмовити у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. У поданій суду відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, відповідач-позивач [PERSON] зазначає, що у відзиві на зустрічну позовну заяву позивач черговий раз заперечує його право на участь у вихованні сина, тобто відкрито продовжує перешкоджати йому зустрічатись з дитиною та брати участь у її вихованні; грубо порушує права дитини, вирішуючи, що для дитини краще називати батьком її чоловіка та ізолювати дитину від рідного батька. Те, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та не надає можливості бачитись з сином можуть засвідчити свідки. До Галицької районної державної адміністрації він не звертався для врегулювання спору, оскільки має сумніви щодо об`єктивності висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. Під час розгляду справи по суті позивач-відповідач [PERSON] первісний позов підтримала, зустрічний позов заперечила. Додатково пояснила, що одружилась із [PERSON] перебуваючи на третьому місяці вагітності. У жовтні 2015 року був зареєстрований шлюб із відповідачем. У 2016 році народився син. Після народження дитини, її батько поцікавився у [PERSON] , чи є у нього кошти на витрати, пов`язані із роддомом та іншим, на що той відповів, що має лише 500 гривень. З усіма витратами, зокрема на утримання дитини, на придбання ліків, пов`язані із перебуванням її та дитини в лікарні, їй допомогли її батьки. Коли сину виповнилось приблизно три тижні - місяць, він був неспокійний і постійно плакав. Вона в цей момент була стурбована станом дитини, оскільки не могла зрозуміти причину його неспокою. Прийшов [PERSON] , який перебував у нетверезому стані і не реагуючи на стан дитини повідомив їй, що хоче спати. Вона його вигнала, зателефонувала до матері відповідача та повідомила, що потрібні кошти на лікарню і отримала відповідь, що немає її сина тому немає і коштів. Допомогу вона попросила у своїх батьків. Згодом [PERSON] увірвався в реанімаційне відділення, на той момент дитина перебувала у важкому стані, почав грубити лікарю. Викликали працівників поліції. З того часу вона не бачила відповідача та не хоче його бачити. Дитина видужала, все внормувалось. Проживала разом з відповідачем допоки дитині не виповнилось три тижні. Під час їхнього спільного проживання до неї з боку відповідача застосовувалось фізичне насилля. З даного приводу у правоохоронні органи вона не зверталась, все пробачала. Потім тривалий час вони проживали окремо. Відповідач не приходив до дитини в садочок, не цікавився її станом здоров`я, взагалі не провідував дитину, навіть не телефонував. Шлюб між ними був розірваний у 2017 році. Станом на даний час хлопчику виповнилось чотири роки, він живе у повноцінній сім`ї та вважає батьком її другого чоловіка [PERSON] . Вона не хоче бачити відповідача поряд із дитиною, оскільки переживає за стан здоров`я сина. Навіть коли вона протягом певного періоду проживала з дитиною в с. Новосілки-Гостинні Самбірського району, а це на відстані двох кілометрів від міста Рудки, де проживає відповідач, [PERSON] ні разу не прийшов до дитини. Заперечує факт того, що забороняла відповідачу бачитись із дитиною. Навіть виходячи на прогулянки з дитиною дивилась навкруги, можливо він десь поряд і хоче побачити дитину, однак його не було. Просить позбавити відповідача батьківських прав. Зі слів першої дружини відповідача їй відомо, що і з їхньою дитиною він не бачився та позбавлений батьківських прав щодо неї. Представник позивача-відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала, зустрічний позов заперечила в повному обсязі. Додатково пояснила, що викладене позивачкою [PERSON] підтверджується долученими до справи документами. Зокрема, даними психодіагностиного обстеження малолітнього [PERSON] , які долучені до справи, про те, що дитина виховується в люблячій сім`ї, знає свого батька як [PERSON] . Це може стверджувати, що із [PERSON] взагалі втрачений будь-який емоційний зв`язок дитини, він не знає його як батька і навіть якщо зараз почати якесь спілкування, це може нанести психологічну травму для дитини. В характеристиці із садочка зазначено, що жодного разу батько не відвідував дитину в дитячому садочку. Згідно довідки від сімейного лікаря відомо, що з приводу стану здоров`я або на планові прийоми жодного разу батько не з`являвся. Дані документи підтверджують, що батько, а саме відповідач [PERSON] , протягом чотирьох років не цікавився долею дитини. Відповідач-позивач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов заперечив, а зустрічний позов підтримав. З приводу первісного позову зазначив, що був присутній на родах, проживав разом з дитиною, яку вони разом купали у ванночці, що придбала його мати. Візочок і ліжечко купував він. Після народження дитини мати позивача картку на допомогу дитини забрала собі без його на то згоди і кошти від держави, які були визначені для дитини, використовувала в своїх цілях, через що почались сильні конфлікти. Йому вони говорили, що він недостатньо утримує сім`ю, а він оплачував усі комунальні послуги. Коли позивач і її мати побачили результати обстеження МРТ, а у нього сильно пошкоджений хребет, то виставили його за двері. Події мали місце в 2016 році, дитині було приблизно два місяці. На той момент він з дитиною бавився, гуляв з нею. На наступний день позивач зателефонувала йому, не знає з чим це було пов`язано, однак дитина потрапила в реанімаційне відділення лікарні, була зупинка дихання. В подальшому він прийшов до лікаря щоб запитати про причину зупинки дихання в дитини і лікар пояснив, що причиною цього був набряк головного мозку через отруєння. Після того як його виставили за двері, всі його контакти були заблоковані, він не міг вийти на зв`язок із позивачем. Перед святом Миколая він хотів сконтактуватись з позивачкою щоб побачити сина і передати йому подарунки, однак в грубій формі йому було відмовлено. Він би хотів бачити дитину, йому в цьому перешкоджали в грубій формі. Йому не повідомили коли і в який садочок була оприділена дитина. Який садочок відвідує дитина йому стало відомо лише з матеріалів даної справи. Він намагався відвідувати дитину за місцем її реєстрації, однак реально такої можливості не мав. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я він постійно перебував або на лікуванні, або на реабілітації в смт. Дубляни Самбірського району, йому були потрібні кошти на лікування, тому не сплачував у повному розмірі аліменти. На даний момент повністю віддає свою пенсію, старається погасити заборгованість, хоча для нього це дуже важко. У нього третя група інвалідності, він не працює за станом здоров`я. Представник відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечила, зустрічний позов підтримала. Додатково пояснила, що позбавлення батьківських прав є компетенцією суду, тому з цього приводу звертатись можна лише до суду. По справі склалась ситуація, що спочатку мав місце факт звернення до органу опіки та піклування. Які документи бачив орган опіки та піклування на час видачі висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , не відомо. Чому даний висновок був виданий до подачі позову в суд, також не відомо. [PERSON] хоче брати участь у вихованні дитини. Однак в житті кожна людина може помилятись, не так здійснювати вчинки. Орган опіки та піклування дає можливість до позбавлення батьківських людині реабілітуватись, виправитись, почати спілкуватись з дитиною. [PERSON] має бажання брати участь у вихованні дитини, турбуватись про неї, спілкуватись з нею. Важливо для забезпечення прав дитини не задовольняти позов про позбавлення його батьківських прав. З приводу зустрічного позову, [PERSON] просить короткі терміни в спілкуванні щоб мати можливість бачитись і спілкуватись з дитиною. Представник третьої особи органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації міста Львова в судове засідання не з`явився, подано заяву про слухання справи у відсутності представника третьої особи та підтримання висновку № 2608-3366 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що первісний позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] у період із 14.11.2015 року по 11.09.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] ( а.с. 13). 23.08.2017 року Галицьким районним судом міста Львова видано судовий наказ у справі № 461/5722/17 про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17.08.2017 року. Із рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2017 року відомо про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 13). Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2018 року, 11.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що 23.08.2017 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі № 461/5722/17 про стягнення із нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] зазначив, що що крім утримання [PERSON] , оплачує аліменти [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Крім цього, хворіє на зазначені в позові хвороби, у зв`язку з чим періодично направляється на стаціонарне лікування для уникнення ускладнень та прогресування хвороб. Проходження лікування тягне для нього значні видатки для придбання ліків та проходження обстежень. Офіційні доходи у нього відсутні, лікування оплачують родичі. Оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] з 1/4 на 1/10 з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. У задоволенні вказаного позову [PERSON] судом відмовлено ( а.с. 14-15). Згідно розрахунку виданого Самбірським міськрайонним відділом державної виконавчої служби від 04.09.2020 року відомо, що у [PERSON] є заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] ; боржнику нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2020 року в сумі 25011 (двадцять п`ять тисяч одинадцять) грн. 50 коп. Боржником сплачено 13 480 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 16 коп. Заборгованість боржника зі сплати аліментів становить 11 531 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 34 коп. ( а.с. 133). Із посвідчення серія [NUMBER] відомо, що [PERSON] , 1979 року народження, є інвалідом третьої групи загального захворювання. ( а.с. 72). Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення відділом соціальних допомог та компенсацій від 09.12.2019 року відомо про розмір державної соціальної допомоги [PERSON] , як інваліда третьої групи, що становить в середньому 1 564 грн. 00 коп. на місяць. ( а.с. 73). Під час розгляду справи в суді відповідач-позивач [PERSON] визнав той факт, що позбавлений батьківських прав відносно дитини від попереднього шлюбу [PERSON] . Як вбачається із рішення Самбірського міськрайонного суду від 10.03.2016 року, судом в ході розгляду справи про позбавлення батьківських прав встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, з жовтня 2011 року не цікавиться життям своєї дитини, не відвідує її, не спілкується з нею, не надавав жодних коштів на її утримання. Син проживає з позивачкою, яка займається вихованням дитини та її утриманням. ( а.с. 95). Із висновку виданого Галицькою районною адміністрацією міста Львова від 02.08.2019 року № 2608-3366 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зокрема відомо, що 12.07.2019 року до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надійшла заява, зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг Львівської міської ради за № 3-М-79619-31, від [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказана заява розглядалась 01.08.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (протокол № 17). [PERSON] пояснила, що шлюб із [PERSON] вони розірвали у 2017 році, за його ініціативою. Дитиною він не займається практично з народження та не приймає жодної участі у вихованні сина, не цікавиться станом його здоров`я, лише сплачує аліменти у розмірі 500 гр. Зі слів [PERSON] вони інколи спілкувалися по телефону про сина, проте жодного разу на день народження дитини батько не прийшов. Протягом 2019 року жодного разу не подзвонив, щоб поцікавитись про сина. Також на засіданні комісії був присутній [PERSON] , який пояснив, що певний період часу його колишня дружина проживала в селі разом зі своїми батьками і він міг бачити сина тільки тоді, коли в домі не було батьків [PERSON] . Згідно його слів, йому чинились перешкоди у спілкуванні з сином і коли він телефонував або приходив до сина батьки колишньої дружини його постійно ображали та нецензурно висловлювались в його сторону. Коли сину було 1,5 року він гуляв разом із сином кілька разів. Також [PERSON] пояснив, що причиною того, що він не бачив сина є те, що він тривалий час перебував на лікуванні. Щодо додаткових витрат на дитину (крім аліментів), то він не може надати, оскільки є інвалідом 3 групи, часто перебуває на лікуванні та не має іншого доходу окрім своєї пенсії. В результаті розгляду заяви [PERSON] , беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01.08.2019 року протокол №17, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 7-8). Із характеристики виданої Львівським комунальним підприємством «Цитадель-Центр» від 28.09.2019 року відомо, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За період проживання негативних відгуків на її поведінку від мешканців не надходило. ( а.с. 10). Із довідки виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 125 від 16.01.2020 року, відомо, що дитина [PERSON] [INFO] відвідує даний дошкільний заклад з вересня 2019 року. Весь цей час дитиною опікувалась лише мама. Батька жодного разу в садочку не було. Оплачувала за садок тільки мама. Ніякої участі в житті дитини батько не бере, не відвідує свят, з дитиною не зустрічається. ( а.с. 81). Із довідки виданої сімейним лікарем 21.01.2020 року відомо, що [PERSON] одна займається лікуванням та проф. оглядами свого сина [PERSON] , [INFO] (приходить на амбулаторний прийом, обстежує та лікує, викликає додому при необхідності). Батько дитини з моменту спостереження в дитячій поліклініці (04.2019 р.) був відсутній. ( а.с. 91). Згідно психодіагностичного обстеження [PERSON] (3 роки 8 місяців) зокрема відомо, що виражених порушень по органічному типу не виявлено. Хлопчик контактує охоче. Звернену мову розуміє. Говіркий, зацікавлений, активний. Орієнтований вірно. Настрій рівний. Поведінка впорядкована. Хлопчик непосидючий. На зауваження та заборони реагує задовільно. Бесіди та обстеження проводились як наодинці з дитиною, так і без присутності батьків. Відносини в сім`ї теплі, довірливі. З батьком ( [PERSON] ) у хлопчика дуже теплі, дружні, товариські стосунки. [PERSON] називає його татом, прагне спілкування з ним, постійно ініціює контакт, хоче бавитись з ним. Прагне тілесного контакту з батьком та мамою (цілує, обіймає, хоче на руки). Страхів не виявлено. Сон спокійний. Рекомендовано стиль виховання й надалі м`який, лагідний, емпатійний (який і є наявним в сім`ї). Рекомендовано уникання психотравмуючих ситуацій, перебування дитини в гармонійних та спокійних умовах. ( а.с. 93). Згідно характеристики вихованця ЗДО 125 м. Львова [PERSON] від 28.02.2020 року зокрема відомо, що [PERSON] дошкільний заклад відвідує з вересня 2019 року. До дитячого садку адаптувався швидко. Хворіє рідко, апетит хороший, засинає швидко, сон спокійний. Взаємовідносини з мамою будуються на теплій, доброзичливій основі. Соціально-побутові навички відповідають віку. Хлопчик рухливий, активний, зріст/вага відповідає віку. Особливості характеру - товариський, ласкавий, доброзичливий, вразливий. ( а.с. 94). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Свідок [PERSON] , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що вона є хресною мамою дитини [PERSON] та двоюрідною сестрою позивача. [PERSON] бачила лише один раз на хрестинах дитини. Вказані хрестини організовували батьки [PERSON] . Також коли [PERSON] перебувала в роддомі, всі витрати під час її перебування в даному закладі щодо дитини та [PERSON] оплачувала мати позивачки. Відповідача там вона не бачила. Він після народження дитини нічого не приніс в родом ні для дитини, ні для [PERSON] . Дитину [PERSON] взагалі не відвідує. Вона часто відвідує дитину, приїздить в гості на всі свята, дні народження дитини, також буває, що в неділю приїздить. З боку [PERSON] не було спроб налагодити контакт через неї з дитиною. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] . Між ними дуже хороші стосунки. [PERSON] добре ставиться до дитини, як батько, займається духовним та фізичним розвитком дитини. З хресним батьком дитини не спілкується. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з [PERSON] він близько двох років разом, перебувають у зареєстрованому шлюбі, разом виховують сина, який називає його татом. Він допомагає їм матеріально і фізично. Крім них та батьків сторонньої допомоги немає. Він займається розвитком дитини і матеріально, і духовно. Водить дитину в садочок, на уроки англійської мови, танців. Коли дитина хворіла, водив до лікаря, привозив лікаря додому, купував ліки. Має намір в подальшому піклуватись про [PERSON] та усиновити його. Колишнього чоловіка [PERSON] побачив лише в залі суду, раніше його не бачив. Особисто із [PERSON] не знайомий. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивач та відповідач по справі після одруження та народження дитини приблизно місяць прожили разом. За даний проміжок часу вони постійно сварились. Під час однієї із сварок відповідач поїхав проживати до своїх батьків в м. Рудки Самбірського району, а [PERSON] з дитиною залишились проживати у м. Львові. Коли дитині було півтора місяці, дитина потрапила в інфекційну лікарню. Зі слів лікуючого лікаря йому відомо, що відповідач з`явився туди у нетверезому стані, гримав у двері, кричав, після чого лікарем була викликана поліція, відповідач втік. Під час перебування [PERSON] в лікарні, він не з`являвся, матеріально не допомагав. Після виписки з лікарні вона поїхала проживати в село, оскільки там проживали її батьки, щоб вони їй допомогти. [PERSON] проживав у своїх батьків, але мав доступ до квартири на [ADDRESS] і він зайшовши в квартиру забрав свої особисті речі та речі, які були придбані для дитини. Після цього він його не бачив і нічого про нього не чув. На скільки йому відомо, він ні матеріально, ні фізично не допомагав ні [PERSON] , ні дитині. З [PERSON] , дитиною та її родиною спілкується, бачаться вони часто. Під час перебування [PERSON] в роддомі матеріально їй допомагала її мати. Також під час перебування її та дитини в лікарні, про них піклувались її батьки. Після хрестин дитини він [PERSON] не бачив. Відповідач не намагався з ним сконтактуватись щоб поцікавитись про стан здоров`я дитини, або про можливість поспілкуватись з дитиною. [PERSON] дуже добе ставиться до дитини, можна сказати, що це його батько, ставиться до нього, як до рідного. Про дитину він піклується, забезпечує її. [PERSON] вважає і називає [PERSON] татом. Враховуючи наведене в сукупності слід зазначити, що [PERSON] не зазначив, в чому конкретно, тобто в яких саме діях, проявлялось виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до дитини в період окремого проживання сторін та в подальшому після розірвання шлюбу із [PERSON] . Не спростував під час розгляду справи викладене позивачкою в позовній заяві та зазначене в судових засіданнях. Акцентуючи увагу на проблемах зі своїм здоров`ям, він не згадує про потреби та стан здоров`я дитини. Зазначає, що частково в міру можливості сплачує аліменти на утримання дитини, однак факт їх призначення в судовому порядку мав місце через те, що він в добровільному порядку дитину він не утримував, вихованням її не займався. Про розгляді судом справи про стягнення із нього аліментів, не був згідний із визначеним згідно закону їх розміром. Утримання дитини є його обов`язком, який він повинен виконувати, а не правом, виконувати яке може за бажанням. Також він стверджує, що йому чинились перешкоди у виконанні ним батьківських обов`язків по відношенню до дитини, однак не підтверджує це ніякими доказами. Враховуючи обставини справи суд доходить висновку про те, що відсутня участь батька, тобто [PERSON] , у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи психоемоційний стан малолітнього [PERSON] , суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову заявленого [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, в якому він просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні, спілкуванні та побаченні з дитиною - [PERSON] ( [INFO] ); встановити йому наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] - систематичні побачення (перебування) дитини з батьком у першу і третю суботу місяця з 12.00 год. до 19.00 год. без присутності матері, в другу і четверту неділю місяця з 10.00 год. до 15.00 год. без присутності матері, тат слід врахувати таке. Як передбачено ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] із 14.11.2015 року по [INFO] , в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними поступово погіршувалось, оскільки кожен з подружжя мав протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Розлад у їхніх стосунках набув тривалого характеру, конфліктні ситуації виникали все частіше, в зв`язку з чим їхні шлюбні відносини фактично припинились, він перестав проживати з дружиною та сином. [PERSON] різними методами перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною, в зв`язку з чим між ними частко виникають конфліктні ситуації, які можуть негативно вплинути на дитину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] попросив його поїхати з ним, оскільки мав намір відвідати дитину, а минулі рази коли він відвідував сина, йому погрожували і хотіли з ним розправитись. Це йому відомо з його слів. Також йому відомо зі слів відповідача, коли в попередні рази він провідував дитину, щось їй купував. Він та [PERSON] пішли до квартири, постукали в двері, ніхто не відчинив, хоча з вікна було видно, що хтось ходить в квартирі. Тоді відповідач зателефонував на стаціонарний телефон, його дружина [PERSON] підняла трубку і сказала, що він дитини бачити не буде, вона викличе поліцію. Він запропонував [PERSON] піти щоб не було конфлікту і порадив в подальшому в судовому порядку визначити конкретні дні відвідин дитини. Особисто він дитини не бачив. Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За змістом ст. 19 Сімейного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Судом встановлено, що між батьками дитини, сторонами по справі, шлюб розірвано, проживають вони окремо, однак жодних доказів існування для [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною станом на момент пред`явлення позову до суду останнім не надано. [PERSON] зазначає про існування перешкод з боку матері дитини які унеможливлюють йому спілкування з сином, при цьому посилається лише на показання свідка [PERSON] . Однак, враховуючи законодавчі норми, за захистом своїх прав та інтересів, а саме щодо визначення порядку участі у вихованні сина, до органу опіки і піклування він не звертається. Крім того, при розгляді органом опіки та піклування Галицької районної адміністрації питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, не висловлював бажання щодо визначення порядку його участі у вихованні дитини. Висловлене ним у ході розгляду справи бажання брати участь у вихованні сина, не містить прояву жодних конкретних дій та не підкріплено доказами, з яких би вбачались наявність спору та перешкод зі сторони [PERSON] з даного приводу. Подача ним зустрічного позову містила декларативний характер, оскільки він свідомо розумів, що його дії містять ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, що є наслідком позбавлення його батьківських прав, яке відбувається вдруге, оскільки щодо дитини від попереднього шлюбу батьківських прав він уже позбавлений згідно рішення суду. Беручи до уваги зібрані по справі докази, враховуючи реальні обставини справи та враховуючи інтереси дитини і її психоемоційний стан, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а рішення органу опіки та піклування повністю відповідає інтересам дитини у відповідний період її розвитку. Має місце факт свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути документально підтверджені судові витрати по справі (а.с. 1).

Outcome: approved