Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

29 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], голови Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON], в якому просила визнати неправомірною відмову останніх у підписанні акту погодження / відновлення / та закріплення меж земельної ділянки, що по [ADDRESS], та визнати за нею права на приватизацію цієї земельної ділянки без підпису суміжних землекористувачів. В обґрунтування поданого позову, [PERSON] послалася на те, що є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями, що по [ADDRESS]. З метою користування вказаним нерухомим майном їй було виділено земельну ділянку, орієнтовною площею 0.25 га. Маючи намір на приватизацію вказаної земельної ділянки, розпочала підготовку необхідних документів, однак відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та голова Сагайдацької сільської ради Шишацького району [PERSON] відмовилися від підписання акту погодження меж земельної ділянки, з огляду на відсутність іншого проїзду, окрім як через, належну їй, земельну ділянку, до суміжної земельної ділянки, яка належить [PERSON] З огляду на те, що посилання відповідачів на підставу не підписання акту повністю спростовується даними земельно - технічної експертизи № 345 від 26 липня 2013 року, від так їх відмова є неправомірною та такою, що порушує її право на обов'язкову приватизацію. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] просили позов задовольнити, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві та, як наслідок, відновити порушені права. Відповідачі, вказуючи на те, що їх відмова у підписані акту погодження / відновлення / меж земельної ділянки є обґрунтованою, оскільки між позивачем та сім'єю [PERSON] існує спір щодо належного та безперешкодного користування, належною їм, земельною ділянкою, а від так просили відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, наявними в ній, належними та допустимими доказами, суд приходить до наступних висновків. Так, за правилами статті 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходження земельної ділянки. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Частиною 6 названої норми закону передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд / присадибної ділянки /, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. В ході розгляду справи встановлено, що позивач 19 лютого 2009 року придбала у власність житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці фонду місцевої сільської ради / а. с. 9 - 12 /. Рішенням п'ятої сесії шостого скликання від 17 травня 2011 року за наслідками розгляду заяви [PERSON], останній надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності земельною / а. с. 13 /. З метою реалізації права на приватизацію вказаної земельної ділянки позивач звернулася до приватного підприємства « Лада Інформ » із замовленням про виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою. Згідно повідомлення директора приватного підприємства « Лада Інформ » за вих. № 1/2709-2011 від 26 вересня 2011 року позивачу повідомлено про те, що виготовлення технічної документації на земельну ділянку, розміром 0.2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], не має можливості через те, що акт погодження меж суміжними землекористувачами [PERSON] та Сагайдацькою сільською радою Шишацького району до цього часу не підписаний / а. с. 14 /. Як убачається з матеріалів справи, акт погодження та закріплення меж земельної ділянки, який, між тим, недатований, не підписаний як сільським головою [PERSON], так і суміжніми землекористувачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] / а. с. 15 /. Між тим, за результатами огляду цивільної справи № 2 - 465/11 за позовом [PERSON] до Сагайдацької сільської ради Шишацького району, [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії, було встановлено ще один акт погодження / відновлення / та погодження меж земельної ділянки, який підписаний відповідачем [PERSON] та не підписаний сільським головою [PERSON] та суміжними землекористувачами [PERSON] і [PERSON] / а. с. 59 - 60 /. Відсутність посилання у вказаних документах на календарну дату унеможливлює визначити дату їх складання. 16 червня 2014 року позивач направила на адресу голови Сагайдацької сільської ради Шишацького району та відповідача [PERSON] листи з пропозицією підписати акт погодження меж земельної ділянки, якою вона користується / а. с. 23 - 26 /. Однак, з пояснень в судовому засіданні відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] слідує, що такі листи на їх адресу не приходили. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які беззаперечні докази тому, що вказані листи була направлені та одержані адресатами, у суда виникають не аби які сумніви щодо їх належності та допустимості як доказу по справі. Предметний аналіз статей 126,198 ЗК України свідчить про те, що у зміст терміну „погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб'єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки, у тому числі і за рішенням суду. Крім того, ст.198 ЗК України просто вказує, що складовою кадастрових зйомок є „погодження меж земельної ділянки..." Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося, і процедура приватизації земельної ділянки має зупинитися. Оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача зі сторони відповідачів відбулося у формі відмови, то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність. Згідно положень частин 1, 10,11 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу. Відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Матеріали справи не містять та позивачем не надано рішення Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області, за результатами розгляду на пленарному засіданні ради - сесії з питання непогодження межі спірної земельної ділянки, яка виділена у користування позивачу. Акт комісії депутатів Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 31 липня 2014 року, який міститься в матеріалах справи / а. с. 27 - 28 /, не є рішенням в розумінні положень статей 158, 159 ЗК України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Більше того, що відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно зі ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Тобто встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду. При цьому, приватизація позивачем земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем не позбавляє останнього права звернутися до суду за захистом своїх прав у випадку, якщо він вважає, що приватизація земельної ділянки у таких межах порушує його права. Разом з цим, ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання / стаття 13/, захист прав і свобод людини і громадянина судом / частина перша статті 55/. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визначено перелік способів захисту порушених прав та інтересів в судів, а способи захисту порушених прав на земельні ділянки встановлені ст. 152 ЗК України. За правилами ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З огляду на викладене, визнання безпідставною відмови відповідачів, як суміжних землекористувачів, від підпису акту як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено. Зважаючи на те, що відмова відповідачів підписати акт погодження / відновлення / та закріплення меж земельної ділянки, що по [ADDRESS], не призвела до порушення прав позивача на набуття права власності на цю земельну ділянку, суд приходить до висновку про відсутність будь - яких правових підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed