Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON]звернувся до Токмацького районного суду Запорізької областіз позовною заявою до Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що 13.12.2010 помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, у тому числі право власності на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ЗП №007047 від 02.10.2001. Позивач є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] за законом першої черги, що визначено статтею 1261 ЦК України. Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину, подавши 06.02.2018 нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 06.02.2018 позивач звернулася до приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, однак їй було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, в звязку з відсутністю у позивача документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування за законом та набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за захистом якого позивач змушений звернутись до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися. Адвокат [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовної заяви наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 13.12.2010 помер батько позивача [PERSON], про що 16 грудня 2010 року складено відповідний актовий запис №33 та видане свідоцтво про смерть (повторно) серія І-ЖС № 401141. Родинні відносини позивача з померлим [PERSON] підтверджуюся свідоцтвом про народження позивача серії ІІІ-ЖС №0299233, виданого 16 січня 1985 року, свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС від 26.08.2006, виданого 26 серпня 2006 року та паспортом позивача серії СЮ № 025182, виданого 28 грудня 2006 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право власності на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю IV-ЗП №007047 від 02.10.2001. Зазначені обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю IV-ЗП №007047 від 02.10.2001 та довідкою міськрайонного управління у Токмацькому районі та м.Токмак ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.02.2018 №433/120-18. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 3/2018 до майна після померлого 13.12.2010 [PERSON], позивач [PERSON] після смерті [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна. Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину, подавши 06.02.2018 нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 06.02.2018 позивач звернулася до приватного нотаріуса Токмацького районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, однак їй було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, в звязку з відсутністю у позивача документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування за законом та набуття нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за захистом якого вона змушена звернутись до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо. Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на земельну ділянку площею 4,47 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак оригінал Державного акта на право приватної власності на землю IV-ЗП №007047 від 02.10.2001, що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку, було втрачено. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п.8 ч.1 ст.27 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Тобто на теперішній час неможливо отримати дублікат або повторно Державний акт на право приватної власності на землю. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.95 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач прийняв спадщину, суд вважає за необхідне позовну заяву про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити, що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права на майно. Що стосується судових витрат по справі суд зазначає наступне. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 725,00 гривень. Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з положень даної статті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору згідно з квитанцією ЗОУ АТ «Ощадбанк» № 72 від 26.02 2018, що складає 362,50 грн. Інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved