Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

09.01.2018 року Міністерство інфраструктури України звернулось до суду з позовними вимогами, які згодом уточнювались та остаточно просить: - скасувати свідоцтво про право власності № [NUMBER] , виданого 21.01.2004 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та розпорядження Ізмаїльського міського голови №690р від 04.12.2003 року; - визнати за державою Україна в особі органу, уповноваженого управляти державним майном - Міністерства інфраструктури України, право власності на трикімнатну житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка закріплена за Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» на праві господарського відання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт», згідно акту приймання-передачі №2 від 01.02.1996 року на підставі договору №15, укладеного 28.09.1995 року між фірмою «Олима» та Ізмаїльським морським торгівельним портом, отримало чотири квартири в тому числі й трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно вимог Закону України «Про морські порти України», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та Наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. № 163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ( в подальшому ДП «АМПУ») 13.06.2013 року було утворене державне підприємство Адміністрація морських портів України» на базі майна реорганізованих підприємств галузі, в тому числі на базі майна державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» ( в подальшому ДП «ІЗМ МТП»), зокрема в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів та актів приймання-передачі. Розподільчий баланс та Акт приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань між ДП «ІЗМ МТП» та ДП «АМПУ» були підписані 13 червня 2013 року та затверджені Міністерством інфраструктури України. Згідно наведених документів в господарське відання ДП «АМПУ», серед іншого майна, було передано і спірне майно - трикімнатна житлова квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . При оформленні передачі вказаної квартири, його попередній користувач та балансоутримувач не передав ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії жодних правовстановлюючих, технічних, проектно-кошторисних документів щодо вказаної квартири, що б дозволило зареєструвати права ДП «АМПУ». З метою вирішення ситуації, Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» звернулась до ДП «ІЗМ МТП» з вимогою надати відповідні правовстановлюючі та/або будь які інші документи, що дозволяють визначити правовий статус цієї квартири. На що ДП «ІЗМ МТП» було надано копії документів щодо квартири, серед яких, втім, не було правовстановлюючих та технічних документів. З метою вирішення питання щодо подальшого обліку квартир на балансі Ізмаїльської філії ДП «АМПУ», на адресу Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері було направлено звернення з проханням вжити заходів відповідно до діючого законодавства України. 05.05.2015 слідчим відділення ЛВ на станції Ізмаїл УМВС України на Одеській залізниці за результатами досудового розслідування кримінального правопорушення кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб ДП «ІЗМ МТП» ознак злочину про що була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Окрім того із зазначеної постанови стало відомо що спірна квартира в результаті приватизації на підставі свідоцтва про право власності № 35 від 21.01.2004 року виданого на підставі розпорядження Ізмаїльського міського голови від 04.12.2003 року за № 690р належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, з моменту здійснення операції з придбання зазначеного об`єкту нерухомості та до 12.06.2013 р. включно воно обліковувалося на балансі державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт». ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії з метою з`ясування обставин та підстав переходу права власності з державної до комунальної власності листами від 08.08.2017 р. за вих. № 1272/11/10-17 та 01.09.2017 р. за вих. 1401/11/10-17 зверталось до Ізмаїльської міської ради Одеської області з проханням надання підтверджуючих документів на підставі яких саме відбувся перехід права власності. Але зрозумілої відповіді та відповідних документів підтверджуючих факт передачі нерухомого майно у комунальну власність Ізмаїльською міською радою Одеської області надано не було, у зв`язку з чим позивач вважає, що перехід права власності об`єкта нерухомості з державної до комунальної власності не відбувся, а перехід у приватну власність відповідачів шляхом приватизації квартири відбувся з порушенням норм чинного законодавства України. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Міністерства інфраструктури України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України, виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності. [INFO] помер [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №18/2011 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51049854 від 24.02.2018 року, у зв`язку з чим позивачем 16.10.2018 року уточнено позовні вимоги. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватне підприємство «Будівельно-монтажне управління №20», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 36974204, місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Папаніна, 46, по вищезазначеній цивільній справі. Представник позивача Міністерства інфраструктури України в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності відповідачів та представника. Представник третьої особи - державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи - державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - Ізмаїльський міський голови надав до суду заяву, якою заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що строк позовної давності минув, будь-яких доказів поважності причин пропуску позовної давності позивачем не надано, крім того розпорядженням Ізмаїльського міського голови №690р від 04.12.2003 року в будинку [ADDRESS] , прийнято правомірно та просив розглянути справу за відсутності представника. Представник третьої особи - виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності представника. Представник третьої особи - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВЕРЕСК», в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - приватного підприємства «Будівельно-монтажне управління №20», в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно акту приймання-передачі №2 від 01.02.1996 року на виконання договору купівлі-продажу квартир укладеного 28.09.1995 року між фірмою «Олима» та Ізмаїльським морським торгівельним портом, передано чотири квартири, з них трикімнатну [ADDRESS] , а Ізмаїльський порт їх приймає (т.1., а.с.40). Крім того, згідно акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13.06.2013 року, в господарське відання ДП «АМПУ», серед іншого майна, було передано, зокрема, трикімнатних квартир 4 штуки № 24 , 40 , 57, 60, які розташовані по [ADDRESS] , двокімнатні квартири №3 , 55 та трикімнатні квартири №4 , 21 , 25, які розташовані по вул. Нахімова, № 284/1 (т.1., а.с. 29-32). Розпорядженням Ізмаїльського міського голови №690р від 04.12.2003 року квартиру [ADDRESS] було надано у власність шляхом приватизації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1., а.с. 124). Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вищевказана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 21.01.2004 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради (т.1., а.с.42). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] , помер [INFO] (т.1., а.с.100 зв.). Відповідно до спадкової справи №18/2011 після померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся батько - [PERSON] (т.1., а.с.100). Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Отже, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До них відносяться відсутність у особи права на приватизацію та заборона приватизувати конкретне приміщення. Таким чином відсутні підстави для скасування розпорядження Ізмаїльського міського голови №690р від 04.12.2003 року, а відтак і виданого на його підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 21.01.2004 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що розподільчий баланс та Акт приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань між ДП «ІЗМ МТП» та ДП «АМПУ» були підписані 13.06.2013 та згідно наведених документів серед іншого майна було передано і спірне майно. Проте на той час вказане майно вже перебувало у власності відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 № 56, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за №31/1056 і який є частиною національного законодавства, затверджено Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (надалі - Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна). Відповідно до п.1.3 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, вони діють на території України і є обов`язковими для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями. Згідно п.п. 5 п. 1.5. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться квартири багатоквартирних будинків. Відповідно до п.п а, д, з п. 2.2. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, реєстрація проводиться в такому порядку: заявник подає до бюро технічної інвентаризації два примірники правовстановлюючого документу (оригінал та копію); при реєстрації об`єктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення (додаток № 7), до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлюючого документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна, в якій записується: прізвище або найменування власника, назва і зміст правовстановлюючого документа, число і місяць реєстрації з підписом особи, яка відповідає за реєстрацію. При цьому, згідно п.п. а п.4.1. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12 місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна. Аналогічні приписи містить Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5, де в пунктах 1.4, 1.5 Положення зазначається, що реєстрація права власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв`язку з виникненням, існуванням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів, обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб. В статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Закон від 01.07.2004р. № 1952-ІV) вказується, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є визнанням і підтвердженням факту переходу, виникнення прав на нерухоме майно. Статтею 9 цього Закону закріплені повноваження Державного реєстратора, де зокрема, вказується, що Державний реєстратор видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а стаття 18 Закону передбачає, що свідоцтво про право власності підтверджує виникнення права власності на нерухоме майно. Згідно з пунктами 1, 3, 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. № 1952-ІV, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. З 1 січня 2004 року введено в дію Цивільний кодекс України, в частині 2 статті 331 якого вказується на те, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог Міністерством інфраструктури не надано жодного правовстановлюючого документу на спірний об`єкт нерухомості та підтвердження реєстрації права власності на нього. Разом з тим, згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» за вих.1277 від 27.08.2018 року власниками квартири [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1., а.с. 175). З урахуванням вищевикладеного, посилання позивача на те, що Міністерство інфраструктури України є власниками спірної квартири є безпідставними. А тому, були відсутні правові підстави для передання ДП «ІЗМТ» за актом приймання - передачі майна, майнових прав та зобов`язань ДП «АМПУ» спірної квартири. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Таким чином, спірним свідоцтвом про право власності, розпорядженням Ізмаїльського міського голови відносно квартири [ADDRESS] права позивача не порушені, а тому відсутні правові підстав для задоволення позову, оскільки факт порушення прав позивача видачею свідоцтва про право власності не вбачається та останнім не доведений. В обґрунтування позову позивач зазначає, що ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» згідно акту приймання-передачі від 01.02.1996 року на виконання договору купівлі-продажу квартир отримало чотири квартири в тому числі квартиру [ADDRESS] . Однак, наданий позивачем акт-приймання передачі від 01.02.1996 року ніяким чином не підтверджує факт набуття ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» права власності на зазначену квартиру, а лише підтверджує факт приймання-передачі майна. При цьому позивачем не було надано копії договору купівлі-продажу квартир укладеного 28.09.1995 року між фірмою «Олима» та Ізмаїльським морським торгівельним портом. Відповідно до листа ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 27.02.2018 року №03-08/90 у ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» не має можливості надати копію документу, що вимагається судом, з підстав його відсутності у підприємства (т.1., а.с. 94). Позивач посилається на те, що відповідно до розподільчого балансу та акту приймання-передачі майна, в господарське відання ДП «АМПУ» було передано квартиру [ADDRESS] . Так, в акті приймання - передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13 червня 2013 року зазначено, що роком введення квартири № 60 в експлуатацію є 2001 рік, в той час як, в акті приймання-передачі квартир від 01.02.1996 року зазначається, що передається чотири квартири, однак до введення майна в експлуатацію воно є об`єктом незавершеного будівництва, тобто іншим об`єктом права власності. Тобто, існує невідповідність зазначеного майна у акті приймання-передачі від 01.02.1996 року та акту приймання - передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13 червня 2013 року. Суд звертає увагу, що згідно акту приймання - передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13 червня 2013 року, квартири за № 24 , 40 , 57 , [ADDRESS] мають один інвентарний номер 226/511, а квартири за № 3,4,21,25,55 по [ADDRESS] - інвентарний номер 227/512. Разом з тим, як вбачається з акту приймання - передачі майна, майнових прав та зобов`язань від 13 червня 2013 року, кожний об`єкт нерухомості (на відміну від вищевказаних квартир), який був переданий за актом від 13.06.2013 року має окремий (власний) інвентарний номер. На думку суду, перебування майна на балансі попередника в особі ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» не є підтвердженням набуття ДП «Адміністрація морських портів України» права власності (права повного господарського відання) на це майно. 18.12.2017 року ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії було направлено листа до Фонду державного майна України про надання витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо квартири [ADDRESS] (т.1., а.с. 36). Зазначення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності щодо державного майна (т. 1, а.с. 196) не підтверджує права власності позивача на цю квартиру, оскільки згідно листа Фонду державного майна України від 21.01.2019 року № 10-15-1197 підставою для включення та внесення змін до Реєстру є надходження від суб`єктів управління до Фонду інформації про об`єкти державної власності. Таким чином, дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб`єктів управління (т.1., а.с. 225-226). Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на повагу своєї власності, безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги, що відповідачам належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , у встановленому законом порядку, суд вважає, що неможливо позбавити відповідачів права вільно володіти своїм майном. Суд відхиляє доводи представника Міністерства інфраструктури України про те, що перехід права власності об`єкта нерухомого майна з державної до комунальної власності не відбувся, а перехід у приватну власність у відповідачів здійснений з порушенням норм законодавства, тощо як необґрунтовані, оскільки відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, представник Міністерства інфраструктури України не надав жодного доказу на підтвердження доводів про те, що утримував свою, як він вважає, власність; рівно як і не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що спірна квартира знаходилась на балансі позивача. Таким чином, в задоволенні позову Міністерства інфраструктури України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України, виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Ізмаїльський міський голова Абрамченко Андрій В`ячеславович, державне підприємство «Ізмаїльський морський торгівельний порт», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вереск», приватне підприємство «Будівельно-монтажне управління №20» про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності необхідно відмовити. Враховуючи, що позивачу було відмовлено в позові з мотивів не доведення його права на квартиру, суд не вирішував питання про застосування строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed