overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах [PERSON] з позовом до Іванопільської селищної ради про визнання за її довірителем права власності на земельну ділянку загальною площею 2,200га, що розташована на території Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, яка належала [PERSON], яка померла [INFO], і після смерті якої відкрилась спадщина, яку довіритель позивачки прийняв згідно заповіту в установленому порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на земельну ділянку, так як втрачено оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку, в зв"язку з чим він змушений звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємець покійної. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представник третьої особи в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], яка померла [INFO], за життя набула право власності на земельну ділянку загальною площею 2,200 га, що розташована на території Іванопільської селищної ради , але наразі оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-ЖТ№007638, виданого Чуднівською райдержадміністрацією 03.11.2003 року , втрачено і поновити його неможливо. Відповідно до п. 2.9 "Інструкції про порядок складання, видач, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі", затвердженої наказом Держкомзему України від 4.05.1999 року № 43, будь-які виправлення в державних актах не допускаються, що й зумовило звернення позивача в суд. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Після смерті [INFO] [PERSON] довіритель позивачки прийняв спадщину в установленому законом порядку подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, але в зв"язку із тим, що Державний акт втрачено, це не дає довірителю позивачки можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому його право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах [PERSON] з позовом до Стовпівської сільської ради про визнання права власності її довірителя на житловий будинок [ADDRESS], так як даний будинок належав на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року і після смерті якої відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння, яку [PERSON] прийняв згідно заповіту покійної в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим він змушений звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за ним як єдиним спадкоємцем права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Стовпівської сільської ради від 30.03.2015 року № 159 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку [ADDRESS] не збереглися. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Станом на квітень 1991 року [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Стовпівської сільської ради від 30.03.2015 року № 158 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і будинок [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Стовпівської сільської ради від 23.10.1993 року № 38 [PERSON] була виділена у користування земельна ділянка площею 0,45 га для обслуговування вказаного вище будинку. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України позивач є спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] згідно заповіту останньої, посвідченого Стовпівською сільською радою 07.07.1997 року. Ст.ст. 1268, 1269 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті спадкодавиці позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1234,1268, 1269 ЦК України, подавши заяву у нотаріальну контору, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Чуднівського РНО від 20.01.2015 року № 43/02-14. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах [PERSON] з позовом до Тютюнниківської сільської ради про визнання за її довірителькою права власності на земельну ділянку площею 1,4794 га, що розташована на території Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, яка належала заповідачу довірительки [PERSON], який помер [INFO], і після смерті якого відкрилась спадщина, яку [PERSON] прийняла згідно заповіту в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на вказану земельну ділянку, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблена помилка у надрукуванні кадастрового номера, в зв"язку з чим її довірителька змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємець покійного. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], який помер [INFO], за життя набув право власності на земельні ділянки площею відповідно 0, 9281 га та 1,4794 га, що розташовані на території Тютюнниківської сільської ради, але при видачі йому Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Чуднівською РДА 16.09.2003 року на підставі розпорядження голови Чуднівської РДА від 04.03.2003 року № 91 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 68, був невірно вказаний кадастровий номер земельної ділянки площею 1,4794 га. Допущення вказаної помилки підтверджуються довідкою відділу Держземагенства у Чуднівському районі від 25.06.2014 року № 03-962/05/03-14, а згідно діючого законодавства будь-які виправлення в державних актах не допускаються, що й зумовило звернення позивачки в суд. Після смерті [INFO] [PERSON] позивачка прийняла спадщину в згідно заповіту покійного від 09.04.2013 року, посвідченого Тютюниківською сільською радою та зареєстрованого в реєстрі за № 12, установленому законом порядку (відповідно до ст.ст. 1234, 1269 ЦК України), подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою приватного нотаріуса Чуднівського РНО від 03.09.2014 року № 578/02-14, але в зв"язку із невірно вказаним кадастровим номером у схемі земельних ділянок, що є складовою частиною державного акта, це не дає довірительці позивачки можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, не має. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі акту передачі будинку та надвірних будівель від 28.01.1992 року, зареєстрованому в Херсонському БТІ 28.01.1992 року. Відповідач по справі - [PERSON] - племінник позивача, у вказаному житловому будинку зареєстрований з 31.08.1989 року, але в ньому з моменту реєстрації не проживає та ніколи не проживав, що підтверджується актом обстеження побутових умов від 23.07.2013 року. Реєстрація відповідача в належному їй на праві власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує її нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні представник позивача не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об"ємі, просив позов задовольнити; не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом оголошення через ЗМІ. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі акту передачі будинку та надвірних будівель від 28.01.1992 року, зареєстрованому в Херсонському БТІ 28.01.1992 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] - племінник позивача, у вказаному житловому будинку зареєстрований з 31.08.1989 року, але в ньому з моменту реєстрації не проживає та ніколи не проживав, що підтверджується актом обстеження побутових умов від 23.07.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування від 18.04.2014 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстровані, але з грудня 2014 року в ньому не проживають. Реєстрація відповідачів в належному їй на праві власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує її нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні представник позивача не з"явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, однак подали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнали справу просили розглядати без їхньої участі. Представник третьої особи Білозерського РС УДМС України в Херсонській області в судовому засіданні не з»явився. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі договору дарування від 18.04.2014 на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстровані, але з грудня 2014 року в ньому не проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування належить житловий будинок [ADDRESS] Херсонської області. Відповідач у вказаному житловому будинку зареєстрований, але з 2000 року в ньому не проживає. Реєстрація відповідача в належному їй на праві власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні позивач не з"явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, просила позов задовольнити; не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом оголошення через ЗМІ. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі договору дарування від 27.06.2000 року належить житловий будинок [ADDRESS] Херсонської області. [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстрований, але з 2000 року в ньому не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 26.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. Відповідачі у вказаному житловому будинку зареєстровані, але з січня 2014 в ньому не проживають. Реєстрація відповідачів в належному їй на праві приватної власності житловому будинку чинить перешкоди вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, що створює незручності та змушує нести додаткові витрати, в тому числі і комунальні. В судовому засіданні позивач не з"явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, просила позов задовольнити; не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином - шляхом оголошення через ЗМІ. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за згоди позивача ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області на праві приватної власності належить 1/1 частка житлового будинку [ADDRESS] в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстровані, але з 05 січня 2011 року з моменту реєстрації в ньому не проживають, що підтверджується актом обстеження від 22.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінив та дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивачем надано достатньо доказів для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Відповідач - [PERSON] зареєстрований в належній їй квартирі, проте будь-якого права власності на неї не має. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2015 року шлюб між ними було розірвано. З січня місяця 2015 року по даний час у квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має. В даний час вона не може розпорядитися квартирою на свій розсуд та оформити субсидію, бо в ній зареєстрований [PERSON], який фактично там не проживає та вибув на інше постійне місце проживання, добровільно знятись із реєстрації не бажає. У зв'язку з цим порушується право позивачки, як власника на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Проаналізувавши матеріалами справи їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], [INFO] (а.с.6), однак з січня місяця 2015 року по даний час у квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має, не сплачує комунальні послуги, фактично вибув на інше постійне місце проживання та проживає за іншою адресою. В зв'язку з цим порушується право позивачки, як власника, на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Відповідно до вимог статті 48 закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння." [PERSON] в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Отже на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання в інше житлове приміщення, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved