Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: орган опіки та піклування Хустської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги вмотивовані ти , що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01 лютого 2016 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, - син [PERSON], [INFO], який з моменту народження проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. З моменту народження сина, відповідач покинув свою сім'ю, з того часу жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дитини, не цікавиться життям та здоров'ям сина. Відповідач подав добровільно заяву про позбавлення його батьківських прав, підтвердженням цього слугує нотаріальна заява, в якій він зазначає, що відмовляється від батьківських прав, виховання і утримання свого малолітнього сина [PERSON] та не заперечує проти його сумісного проживання з матір'ю. Вже більше чотирьох років батько дитини жодних зв'язків з ним не підтримує, не проявляє батьківського піклування та турботи, навпаки, цинічно відмовляється від свого сина [PERSON] та стверджує, що своє відношення вже не змінить. Відповідач ніколи не з'являвся в дошкільному навчальному закладі дитини, не виявляє бажання побачитися з ним, не звертається до органів опіки щодо встановлення графіку побачень. Просить суд винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Згідно поданого висновку органу опіки та піклування Хустської РДА від 24.01.2018 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю малолітнього сина [PERSON] [INFO] На даний час малолітній син проживає разом з своєю матір'ю [PERSON] згідно довідки Вишківської селищної ради ( а.с.10) Вже більше чотирьох років відповідач [PERSON] жодних зв'язків з дитиною не підтримує, не проявляє батьківського піклування та турботи не бере будь-якої участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров'ям сина. У відповідності до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 СК України та роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьків батьківських прав не звільняє його від обов'язків матеріального забезпечення дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач цього обов'язку систематично не виконує без поважних причин. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов"язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з"ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Хустської РДА № 01-9/1532 від 04.12.2018 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. Враховуючи наведені обставини , а також враховуючи. що батько малолітнього [PERSON] [INFO] не цікавляться його долею, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи і ухилилася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є безумовною підставою відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно Наказу Міністерства юстиції Україн від 12.01.2011 №96/5 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (п. 2.13.11) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої ст. 148 СКУкраїни. Враховуючи вищенаведене у задоволенні позовної вимоги в частині зміни прізвища сина з [INFO] на призвіще [INFO] слід відмовити

Outcome: dismissed