Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

31 січня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 21 листопада 1998 року по 02 липня 2009\~року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбу 20 вересня 2005 року вони набули у власність квартиру, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт\~Меліоративне, вул. Молодіжна, 18/26, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Оскільки взаємної згоди між ними не досягнуто, позивач просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину зазначеної вище квартири. У підготовче засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з урахуванням визнання позову відповідачем, дослідивши наявні письмові докази, за наявності для цього законних підстав, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони з 21 листопада 1998 року по 13 липня 2009\~року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.\~9). 20 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлової квартири № 26 у будинку під № 18 на вул.\~Молодіжна у смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №\~818 (а.с.\~13-14), що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №\~1498409 від 20 вересня 2005 року (а.с. 15) та Витягом Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8645887 від 15 жовтня 2005 року (а.с. 16). Відповідно до ст.ст.\~60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21\~грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 26 у житловому будинку №\~18 на вул. Молодіжна у смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, виготовленого станом на 17 серпня 2005 року, квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку та складається з чотирьох кімнат, загальною площею 83,0 м2, житловою площею 48,9 м2, у тому числі: 1-а кімната 7,8 м2, 2-а кімната 9,7 м2, 3-я кімната 11,4 м2, 4-а кімната 20,0 м2, кухні площею 8,3 м2, вбиральні (сполученої) 1,4 м2, ванної кімнати площею 2,9 м2, коридору 19,3 м2, балкону (терасою) 0,9 м2 та лоджії 1,3 м2, висота приміщень 2,5 м (а.с. 17-21). З урахуванням того, що спірне майно є неподільною річчю, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, проти чого відповідач не заперечував, враховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не встановлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved