Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], Україна, 93191 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля»\~в особі відокремленого підрозділу "Шахта Привільнянська", яке розташоване за адресою: вул. Малиновського, буд. 1 місто Лисичанськ, Луганська області, Україна, 93100 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якої зазначив, що 30 квітня 2017 року він був звільнений за п. 3 ст. 38 КЗпП України з посади заступника директора з охорони праці ВП «Шахата Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля», згідно наказу 145-к від 03.05.2017 року. На час звільнення у ПАТ «Лисичанськвугілля» була заборгованість з заробітної плати перед позивачем за період з жовтня 2016 по травень 2017 року, яка складала 41274 грн. 14 коп. На цей час заборгованість не виплачена. Відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати, а саме: за жовтень 2016 року 2857,58 грн., за лютий 2017 року 330,81 грн., за березень 2017 року 399, 65грн., за травень 2017 року 37686,10 грн. Вказує, що відповідно до довідки № 24/696 від 13.06.2017 року, його середньоденна заробітна плата складає 255,81 грн. Середній заробіток за час розрахунку при звільненні на день подачі позовної заяви з 03 травня 2016 року по 11 серпня 2017 року складає 17906 грн. 70 коп., (70 робочих днів х 255,81 грн). При підрахунку середнього заробітку за час затримки виплати належний йому сум при звільненні надає наступні розрахунки: травень 2017 року 20 робочих днів, червень 2017 року 20 робочих днів, липень 2017 року 21 робочий день, серпень 2017 року 9 робочих днів, всього складає 70 робочих дні х 255,81 грн. = 17906,70 грн. Просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з 03 травня 2017 року по день винесення рішення по справі, виходячи з середньоденної заробітної плати 255 гривень 81 копійка. Позивач [PERSON]\~ в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судові засідання, призначені на 19.09.2017 року, 17.01.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернулись на адресу суду з відміткою про отримання судової повістки уповноваженою особою Усовою 29.08.2017 року /а.с.21/, а також 04.01.2018 року уповноваженою особою Ковальовою /а.с.23/. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з копією трудової книжки серії БТ-І № 4018874, на підставі наказу № 31К від 26.10.2010 року [PERSON] прийнятий на посаду директора з охорони праці та техніки безпеки ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» /а.с.8-9/. Згідно з випискою з наказу ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 438-к від 02.09.2011 року [PERSON] прийнятий заступником директора з охорони праці та технічної безпеки/а.с.13/ Згідно з копією витягу з наказу ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 145-К від 03.05.2017 року, [PERSON] звільнено з посади заступника директора з охорони праці за п.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 30.04.2017 року/а.с.12/ Згідно з довідкою ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 24/695 від 13.06.2017 року, заборгованість з виплати [PERSON] заробітної плати за жовтень 2016 року складає 2857,58 грн., лютий 2017 року 330,81 грн, березень 2017 року 399,65грн., травень 2017 року 37686,10грн., загальною сумою 41274,14 грн./а.с.10/. Відповідно до довідки ВП «Шахта Привільняньска» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 24/696 від 13.06.2017 року, наданою позивачем при зверненні до суду, середньоденна заробітна плата [PERSON] за календарний день складає 182, 10 грн. /а.с.11/. Відповідно до довідки ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 24/50 від 17.01.2018 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 255,81 грн., а середньоденна заробітна плата за календарний день складає 182,10 грн. в т.ч. з утриманнями./а.с.34/. Таким чином, судом з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, проте на день звільнення і по теперішній час з ним не було проведено остаточного розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати. Відповідно до ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73 р., Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати №, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки ВП «Шахта Привільнянська» ПАТ «Лисичанськвугілля» № 24/50 від 17.01.2017 року, вбачається, що заробітна плата [PERSON] за лютий 2017 року не нараховувалась, у звязку з відрядженням, планових виходів за графіком 20 днів, за березень 2017 року\~ не нараховувалась, у звязку з відрядженням, планових виходів за графіком 22 дні, відпрацьованих виходів - 30,44, середній заробіток за ці місяці складає 7787,00 грн. /а.с.34/ Таким чином, заробітна плата [PERSON] за фактично відпрацьовані протягом двох останніх перед звільненням місяців складає 7787,00 грн., а загальна кількість фактично відпрацьованих виходів за цей же період -\~ 30,44. Враховуючи вимоги п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100,\~ щодо порядку обчислення середньоденної заробітної плати, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні - для [PERSON] це 7787,00 грн. - на число фактично відпрацьованих робочих днів - для [PERSON]В це 30,44 дня,- середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 255,81 грн. Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON], та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з робочого дня, наступного за днем його звільнення - з\~ 03.05.2017 року - по день ухвалення рішення -17.01.2018 року, яка складає: - травень 2017 року 20 днів, - червень 2017 року 20 днів, - липень 2017 року 21 день, - серпень 2017 року - 22 дня, - вересень 2017 року - 21 день, - жовтень 2017 року 21 день, - листопад 2017 року 22 дні, - грудень 2017 року 21 день, - січень 2018 року 11 днів, а всього 180 днів, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 46045,80 грн. (180 днів х 255,81 грн.). Такий порядок розрахунків узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14 та у справі №6-2807цс16. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу "Шахта Привільнянська" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вважає, що вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved