Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

18 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, до закінчення нею навчання, чи до досягнення донькою 23-річного віку. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем є донька - [PERSON], яка навчається на денній формі у Сумському будівельному коледжі, власних доходів не має, перебуває на утриманні позивачки, доходи якої не значні, а [PERSON] працює і має постійний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу, що і стало причиною звернення до суду. 26 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що 25.12.2002 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу з відповідачем є донька - [PERSON], [INFO] Відповідач вихованням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться повністю на утриманні матері. Власних коштів позивачці не вистачає, щоб забезпечити належний розвиток і матеріальне забезпечення дитини, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 11 березня 2014року вказані позови об'єднані в одне провадження. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та просили їх задовольнити. Просили суд врахувати, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: гострий пієлонефрит та сколіоз ІІ ст., у зв'язку з чим постійно приймає ліки та щорічно перебуває на лікуванні в стаціонарі, що потребує матеріальних витрат. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей, однак не погодився з розмірами виплат, зазначеними в позовах, оскільки на його думку загальна сума відрахувань не повинна перевищувати 30% від його доходу. При вирішенні питання про розмір аліментів поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] - повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки - [PERSON],[INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28.11.2003р. та серія [NUMBER] від 04.03.1996р.(а.с.8, 23) Відповідачем в судовому засіданні не заперечувався факт проживання дітей з матерями. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] навчається в Сумському будівельному коледжі, форма навчання денна, що підтверджується довідкою № 173 від 10.06.2013р. (а.с.10) Згідно ч.1 ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно п. 17 Постанови ПВС України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачами та відповідачем досягнуто домовленість про сплату аліментів на дітей, матеріали справи не містять. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій сумі. Згідно ч.1, ч.2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006р. - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] має постійне місце роботи, розмір середньомісячної заробітної плати становить приблизно 2300,00 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату № 129 від 14.03.2014р.(а.с.44) [PERSON] отримує стипендію в розмірі 550,00грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи від 18.03.2014р.(а.с.61) Відповідно до медичних довідок, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: гострий пієлонефрит та сколіоз ІІ ст., у зв'язку з чим постійно приймає ліки та щорічно перебуває на лікуванні в стаціонарі. (а.с. 46-50) Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] має постійне місце роботи, розмір середньомісячної заробітної плати становить близько 1300,00 грн., що підтверджується довідкою № 05-13/130 від 13.03.2014р..(а.с.41 ) Відповідно до копії довідки № 227 від 11 березня 2014року [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 468,98грн.(а.с. 40) Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - з 01.01.2014 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць в розмірі - 1286,00 грн.. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, має основне місце роботи - ТОВ «МІК» , де працює на 0,25 ставки, та працює за сумісництвом на 0,5 ставки в ПАТ «Охтирський мясокомбінат», загальний розмір середньомісячної заробітної плати становить близько 1250,00грн., що підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи.(а.с.62,69 ) В судовому засіданні відповідач пояснив, що вказаний режим роботи його влаштовує, змінювати його не бажає. З огляду на викладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме: визначенню розміру аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ( доходів ) відповідача, а позов [PERSON] підлягає повному задоволенню і визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньох [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Доводи відповідача про те, що загальна сума відрахувань не повинна перевищувати 30% від його доходу, суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial