Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та зміну способу участі у вихованні дитини, яка проживає з матірю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням суду в 2013 році встановлено час для спілкування з дитиною. В звязку з тим, що дитині виповнилося 7 років, він звернувся до відповідачки з проханням, щоб збільшити час спілкування з дитиною, на що вона відмовила. Просить суд зобов'язати відповідача не перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною та змінити спосіб участі у вихованні дитини встановивши час для спілкування: з 18 год. пятниці до 18 год. неділі щотижня за місцем його проживання; в період канікул 5 днів; у літній період 30 днів. Позивач свої вимоги за підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що з зазначеного приводу до органу опіки та піклування не звертався. Матір не належним чином здійснює догляд за дитиною. Відповідач проти встановлення часу побачень протягом 3 днів в період осінніх, зимових, весняних канікул та протягом 30 днів в період літніх канікул не заперечувала. Просила не змінювати тривалість щотижневих побачень, оскільки відповідач весь період порушує час повернення дитини додому, дитина у суботу ходить на додаткові заняття з англійської мови, їй , як матері , також необхідний час для спілкування з дитиною у вихідний день. Вона вчить з дитиною шкільні завдання, необхідно помити дитину, приготувати її до школи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Марганецької міської ради позов підтримала частково, посилаючись на те, що батько жодного разу не звертався з приводу того, що матір не виконує графік побачень, встановлений час, відповідає інтересам дитини, оскільки їй необхідно спілкуватись із матірю, а не всі вихідні перебувати за місцем проживання батька. Вважає, що відповідає інтересам дитини, надання додаткового часу в період канікул, але враховуючи те, що тривалість осінніх, зимових та весняних канікул всього 5 днів, то матір також повинна мати час для спілкування з дитиною. Вислухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено, сторони у справі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO], яка постійно мешкає з матір'ю в м.Марганець. Позивач проживає окремо в с.Зоря, Томаківського району Дніпропетровської області. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року встановлено час для побачень батька [PERSON], з дитиною [PERSON], щотижня з 15 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання батька. Відповідно до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, для чого інтереси батьків задовольняється у відповідності до їх вимог та погодження. Відповідно до ст. 17 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків обсягом та в порядку, встановлених цим Кодексам. Відповідно до положень ст. 19 СК України особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду, у разі такого звернення припиняється виконання рішення органу опіки та піклування. Згідно ст.ст. 71, 141, 153, 155, 157, 159 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст.8, 19 Закону України "Про охорону дитинства". Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не було надано суду доказів того, що Відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з донькою. Суд приймає до уваги те, що дитина потребує виховання, піклування та любові обох батьків. [PERSON] навчається в школі, має додаткові заняття у вихідний день, тому встановлення часу побачень, як пропонує батько, суд вважає порушенням рівності прав батьків на участь у вихованні дитини. Матір також повинна мати час для спілкуванням з дитиною у вихідний день та в період канікул. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що, в частині задоволення позовних вимог про зобовязання відповідачки не чинити перешкод у спілкування з дитиною та збільшення часу щотижневих побачень батька з дитиною, слід відмовити за необґрунтованість. Відповідно до ст..61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] позов , в частині встановлення часу побачень у період канікул визнала, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial