Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточненим 22.01.2018 року, в якому просить надати їй дозвіл на оформлення всіх необхідних документів для виїзду за межі України сина - [PERSON], [INFO], та на його тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька, у період з травня по червень 2018 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є [PERSON] Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Всі питання щодо виховання дитини вона вирішує самостійно. На даний час [PERSON] не має можливості разом із сином виїхати до іншої країни для оздоровлення дитини на морі, так як при зверненні до батька [PERSON] - відповідача по даній справі, з проханням надати згоду на виїзд дитини за межі України, останній відмовився надати таку згоду. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи без її участі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, також просить суд проводити розгляд справи без його участі, про що надав відповідну заяву. Від представника органу опіки і піклування до суду також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька не заперечує. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2011 по 2017 рік. 20.09.2011 року у них народилась дитина - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області 06.10.2011 року (а.с. 8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Чугуївської міської ради, виданою 30.06.2017 року за № 398 та довідкою № 4 від 04.07.2017 року, виданою вуличним комітетом № 10 «Шкільний», [PERSON] разом із сином - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Актом обстеження умов проживання від 19.12.2017 року встановлено, що умови проживання [PERSON] за вищезазначеною адресою добрі. Дитина забезпечена всіма необхідними речами та одягом відповідно до його віку та потреб. Під час розмови з ним з'ясовано, що хлопчик бачився з батьком давно, тимчасовий виїзд за кордон є в його інтересах (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України". Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п. 3 Правил). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, в тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 Правил). З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, сина. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. На підставі викладеного і

Outcome: approved