Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] 06.01.2016 року звернувся в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2009 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема і на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Шаланки, по вул.Петефі, 33 Винорадівського району, який належав йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.01.2001 року. На випадок своєї смерті батьком заповідального розпорядження залишено не було і єдиними спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого були позивач та мати позивача - [PERSON] (Адальбертівна). Позивачем спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку прийнято не було і на спадкове майно він не претендував. Отже єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України була мати позивача - [PERSON](Адальбертівна). 04.04.2015 року вона померла, не залишивши заповіту на випадок своєї смерті. Відтак єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої є позивач. У зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, він звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. В усній формі було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що не було представлено оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок, поскільки серед документів батьків було знайдено лише його копію, у звязку із чим нотаріусом було роз'яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Позивач вважає, що в нього є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на вищезазначений спадковий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Виноградівського району в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Повідомлений про час та місце розглдяу справи. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засідання належними доказами встановлено наступне. 11.08.2009 року помер його батько позивача - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №092135 від 12.08.2009 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема і на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Шаланки, по вул.Петефі, 33 Винорадівського району і належав йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.01.2001 року. На випадок своєї смерті батьком заповідального розпорядження залишено не було і єдиними спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого були позивач та його мати - [PERSON] (Адальбертівна). Позивачем спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку прийнято не було і на спадкове майно він не претендував. Отже єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України була мати позивача, дружина померлого - [PERSON](Адальбертівна). 04.04.2015 року померла мати позивача, не залишивши заповіту на випадок своєї смерті. Відтак єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої є позивач - єдиний рідний син. До складу спадкового майна, на яке він може претендувати входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с.Шаланки по вул.Петефі, 33 Виноградівського району, який мати успадкувала після смерті [PERSON] Позивачем спадщину в порядку та на умовах, визначених ст.1270 ЦК України, як спадкоємцем, який постійно не проживав із спадкодавцем, прийнято, оскільки протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він звернувся до Виноградівського державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, шляхом направлення заяви про прийняття спадщини поштовим відправленням. Подання заяви поштовим відправленням було зумовлено тим, що він постійно проживає в Угорщині і працює за контрактами в різних країнах Євросоюзу, і коли, згідно трудового контракту у нього з'явилась можливість приїхати на батьківщину для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, останній день шестимісячного строку - 04.10.2015 року - припадав на неділю, відтак, згідно загальних норм права останнім днем подачі заяви на прийняття спадщини має бути визначений наступний робочий день - тобто 05.10.2015 року. Він звернувся з даним питанням до Виноградівської держнотконтори, його в усному порядку було повідомлено про те, що державний нотаріус - [PERSON] перебуває у відпустці, тому ним було надіслано заяву про прийняття спадщини після смерті матері до держнотконтори поштовим відправленням. Позивач вважається таким, що спадщину в порядку ст. 1270 ЦК України прийняв. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом в усній формі було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що не було представлено оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду. Як вбачається з матеріалів справи, оригінал правовстановлюючого документу на будинок було втрачено. Позивач звернувся до КП РРВК «Новини Виноградівщини» із заявою про розміщення оголошення в газеті про втрату свідоцтва про право власності, виданого на [PERSON] Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок, який розташований в с.Шаланки по вул. Петефі, 33 Виноградівського району, належав на праві приватної власності батькові позивача - [PERSON], який помер 11.08.2009 року на підставі свідоцтва про право власності. Доказами того, що мати позивача набула прав на вище вказаний спадковий будинок є довідки виконкому сільради про те, що остання постійно проживала в [INFO]. Крім того, у відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Правомірність звернення позивача до суду з даним питанням підтверджується також правовими позиціями, викладеними в постанові Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно п.6 якої спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а у відповідності до п.37 - з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved