Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення про удочеріння ним [PERSON], [INFO] та замінити прізвище «[PERSON]» на «[INFO]» та по батькові з «[PERSON]» на «[INFO]», записавши його батьком в свідоцтві про її народження. Заявлені вимоги мотивує тим, що 12 травня 2015 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрували у виконавчому комітеті Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис № 08. На теперішній час прізвище [PERSON], змінено на [PERSON]. У дружини є донька [PERSON], [INFO]. Дитина сприймає його добре завжди називає його батьком. Він займається вихованням дитини, забезпечує матеріально, створює стабільні та гармонійні умови життя для повноцінного розвитку, оточує батьківською опікою та любов'ю. Мати дитини дала згоду на її удочеріння. Згода батька дитини [PERSON] відсутня, оскільки останній бачив свою доньку у 2007 році, після чого зник у невідомому напрямку, з того часу з дитиною не спілкувався, не намагався зустрітися чи зателефонувати їй - зовсім не цікавиться її життям та розвитком. В судове засідання заявник не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив заяву задовольнити. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилися надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, просили заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти. Згідно статті 310 ЦПК України, заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновителями у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків (стаття 217 СК України). Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав" вирішуючи заяву по суті, суд зобов'язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб'єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. За змістом статей 211, 217-219, 283 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менше як на п'ятнадцять років. Усиновлення дитини здійснюється за її згоди, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити, а також за вільною згодою її батьків. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ч.2 статті 219 СК України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 12 травня 2015 року заявник, уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрували у виконавчому комітеті Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис № 08. [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER], батько дитини записаний [PERSON]. Як встановлено судом [PERSON] з 2007 року не проживає з дитиною без поважних причин, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує її. Відповідно до висновку служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації № 988/04-11 від 27.09.2018 року про доцільність удочеріння неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], Миколаївська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування вважає за доцільне вирішити питання про удочеріння неповнолітньої, [PERSON], громадянином України [PERSON] Як встановлено судом [PERSON], любить [PERSON] як власну доньку, створює всі необхідні умови для її розвитку та виховання, відноситься до неї, з батьківською любов'ю та ласкою. [PERSON], має задовільний фізичний стан здоров'я. Будь-які медичні протипоказання до удочеріння відсутні. Мати дитини, дала свою згоду на удочеріння [PERSON], її доньки [PERSON] Заявник ознайомлений з станом здоров'я дитини та правовими наслідками усиновлення. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для удочеріння [PERSON] громадянином України [PERSON] у судовому засіданні не встановлено. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. [PERSON], відповідає вимогам до осіб, які можуть бути усиновлювачами, встановленим статтею 211 СК України, так як спроможний виховати і дати дитині належне виховання, освіту, забезпечити нормальний фізичний та духовний розвиток. За таких обставин суд вважає, що удочеріння буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини [PERSON], а тому заява [PERSON], про удочеріння є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. З аналізу статей 229-233 СК України, вбачається, що при усиновленні, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини, а також змінити відомості про місце народження та дату народження дитини, зміни прізвища та по батькові дитини. Дані зміни вносяться до актового запису про народження дитини, яка усиновлена. З моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженнями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК України та статтею 224 СК України, суд повинен обґрунтовувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення в разі її задоволення в резолютивній частині рішення необхідно навести відомості про заявника (заявників), повністю зазначивши його прізвище, ім'я, по батькові, день місяць і рік народження, а також його громадянство. За наявності клопотання заявників суд вирує питання про зміну прізвища імені та по батькові, дати і місця народження відповідно до статей 229-231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва про народження, а до актового запису про народження дитини. З огляду на викладене вище, суд вважає можливим також задовольнити вимогу заявника про зміну прізвища та по батькові удочеріння дитини, а також запису відомостей про нього як батька удочеріння дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Враховуючи встановлені судом фактичні обставин справи та норми закону, що їх регулюють, наявні підстави для задоволення заяви, адже удочеріння заявником неповнолітньої дитини [PERSON], на переконання суду, відповідає інтересам останньої.

Outcome: approved