Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та просить суд: - позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON], [INFO]. При цьому, [PERSON] зазначає, що на протязі тринадцяти років та по теперішній час малолітня дитина [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою. Також, [PERSON], яка доводиться рідною бабусею [PERSON], вказує на те, що життям та здоров'ям дитини батьки не цікавляться, не приймають ніякої участі у її вихованні, не піклуються про її духовний розвиток, не цікавляться її досягненнями в навчанні та взагалі з нею не спілкуються, тим самим не виконують свої батьківські обов'язки. З огляду на викладене, позивачка була вимушена звернутися до суду для позбавлення батьків [PERSON], [PERSON] батьківських прав, так як у вихованні дитини та матеріально не допомагають. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без його участі, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить наявність в матеріалах справи оголошення до редакції газети «Одеські Вісті» про виклик у судове засідання в якості відповідача, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації - Поповська Г.С. надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, порти задоволення позовних вимог не заперечує. Прокурор - Колесніченко І.В., надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без застосування засобів технічної фіксації, проти задоволення позову не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.10.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 17, та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя [INFO] народилася дитина - донька, [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Бритівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, актовий запис № 7. З позовної заяви, вбачається, що у 2005 році син позивачки - [PERSON] виїхав на заробітки до Російської Федерації, створив там нову сім'ю, життям доньки [PERSON] ніколи не цікавився, матеріально не допомагає. [PERSON] - мати дитини, в 2003 році проживала в с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, з 2005 року перебувала в с. Вигон, вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, дитиною не цікавилася. Згідно довідки про реєстрацію та проживання за відомостями адресно-довідкового бюро Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМСУ України в Одеській області [PERSON] по м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району не значиться, місцезнаходження невідоме. Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2012 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 ККУ, з позбавленням волі на строк до 3 років. Відповідно до довідки Адамівської сільської ради від 22.02.2015 року № 258 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 17.02.2015 року № 29 виданої Адамівською сільською радою, неповнолітня дитина з 2003 року проживає разом з бабусею [PERSON], та відвідувала Адамівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів з 01.09.2009 року по 30.11.2013 рік (довідка № 14 від 17.02.2015р.) Згідно довідки від 07.09.2015 року № 199 року неповнолітня [PERSON] навчається у Сергіївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №8 з 25.11.2013 року (наказ № 369 від 25.11.2013 року). [PERSON], [INFO], працює в Реабілітаційному центрі «Вікторія», та відповідно до наданої характеристики від 14.02.2015 року № 14 за час роботи показала себе як дисциплінований та відповідальний працівник. Служба у справах дітей Білгород-Дністровської РДА, як орган опіки та піклування за місцем проживання [PERSON], [PERSON], з метою захисту прав та інтересів дитини, прийняла рішення про доцільність позбавлення останніх батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст..3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved