Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України (далі ДПДГ «Пантелеймонівське»), третя особа - Інститут рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України, про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 63961 грн. 06 коп. за період з 07.07.2017 по 03.10.2017. Позивач посилається на те, що він наказом № 65-Д від 06.07.2017 Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України був звільнений з посади директора ДПДГ «Пантелеймонівське». Позивачем було оскаржено до суду вищевказаний наказ про звільнення та рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року по справі № 645/3006/17 було задоволено позовні вимоги, визнано незаконним та скасовано Наказ Інституту рослинництва імені [PERSON] НААН України від 06.07.2017 № 65-Д, [PERSON] поновлено на посаді директора ДПДГ «Пантелеймонівське», судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання судового рішення позивач з 04.10.2017 поновлений на посаді директора ДПДГ «Пантелеймонівське». При цьому не було вирішено питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.07.2017 по 03.10.2017. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, не подав відзив. Від третьої особи - Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України, надійшло письмове пояснення відносно позову [PERSON], у якому визнається факт існування судових рішень суду першої інстанції та апеляційного суду про поновлення [PERSON] на роботі. При цьому також зазначається, що 29.03.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Інститут рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України на вказані судові рішення. Третя особа просить взяти до уваги цей факт та відмовити у задоволенні позовних вимог, а також зазначає, що [PERSON], на думку третьої особи, повторно звертається до суду з позовом до тих же відповідачів з того самого предмету та з тих самих підстав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Наказом № 65-Д від 06.07.2017 Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України [PERSON] був звільнений з посади виконуючого обовязки директора ДПДГ «Пантелеймонівське» (а.с. 8). За позовом [PERSON] рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року по справі № 645/3006/17 було задоволено позовні вимоги, визнано незаконним та скасовано Наказ Інституту рослинництва імені [PERSON] НААНУ від 06.07.2017 № 65-Д «Про звільнення виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені [PERSON] НААНУ», [PERSON] поновлено на посаді директора ДПДГ «Пантелеймонівське» (а.с. 9-16). Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді директора ДПДГ «Пантелеймонівське». Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року по справі № 645/3006/17 апеляційну скаргу Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України було відхилено, а рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2017 року залишено в силі (а.с. 17-24). На виконання рішення суду наказом Інституту рослинництва імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України від 03.10.2017 [PERSON] з 04.10.2017 було поновлено на посаді директора ДП «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва мені [PERSON] Національної академії аграрних наук України (а.с. 25). Проте так і не було вирішено питання про виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 07.07.2017 по 03.10.2017 включно. Надаючи правову оцінку обставинам, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Частиною другою статті 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Відповідач та третя особа не надали доказів, які б спростовували докази, надані позивачем або вказували на існування іншої судової справи за позовом [PERSON] до відповідача з того самого предмету та з тих самих підстав. У справі № 645/3006/17 предмет позову був інший поновлення на роботі, іншими також були двоє з трьох відповідачів. Також не надано доказів щодо існування законних підстав для зупинення провадження у цій справі. За встановлених обставив суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого ПКМ України від 08.02.2015 № 100 (далі Порядок №100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати, без виключення сум відрахувань на податки, аліменти тощо. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.99 №13 зазначив: "Справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів" в розрахунку в своєму рішенні, з якого суд виходить при визначенні сум, що підлягають стягненню. Частиною першою пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з довідкою ДПДГ «Пантелеймонівське» від 27.02.2018 № 75, сума заробітку [PERSON] за два місяці перед звільненням складає 49518,00 грн. за 48 робочих днів (травень - 24 робочих дні + червень - 24 робочих дні). Таким чином, поділивши заробітну плату 49518,00 грн. на кількість робочих днів, середньоденна заробітна плата позивача становить 49518,00 : 48 = 1031,63 грн. Загальна кількість робочих днів за період з 07.07.2017 по 03.10.2017 становить 62 дні. Для визначення суми заробітної плати за час вимушеного прогулу середньоденну заробітну плату необхідно помножити на кількість робочих днів вимушеного прогулу 1031,63 х 62 = 63961,06 грн. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати у межах заробітної плати за один місяць. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved