Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської\~ ради\~ Хорольського\~ району\~ Полтавської\~ області\~ про\~ визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обгрунтування якого вказав, що він [PERSON] та [PERSON], є сином та дочкою [PERSON], який помер 19.10.2016 року в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про народження [PERSON]Серія ІІІ-КЕ №250949, копією свідоцтва про народження [PERSON] Серія ІІ-КЕ №432228, копією свідоцтва про шлюб [PERSON] Серія І-КЕ №024669 та копією свідоцтва смерть [PERSON] І-КЕ № 334034. На випадок смерті батько позивача зробив таке заповідальне розпорядження все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати йому на день смерті за законом заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. В судове засідання позивач [PERSON] \~ не з»явився, але в позовній заяві \~ прохав проводити\~ розгляд справи у\~\~ його відсутність. Відповідач [PERSON] сільська рада Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON], відкрилась спадщина на його спадкове майно, а саме домоволодіння за адресою: с. Вишняки Хорольського району Полтавської області. З довідки [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області від 08.09.2017 року № 1301 слідує, що [PERSON], був зареєстрований та проживав до дня смерті 19.10.2016 року в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. На день смерті з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований. Отже, позивач та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, померлого 19.10.2016 року [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Тобто з вищевикладених норм позивач зробив висновок, що прийняття спадщини є правом, а не обов»язком спадкоємця. І якщо спадкоємець не подав відповідної заяви про прийняття спадщини, якщо тільки не проживав на момент смерті спадкодавця разом з ним, то вважається таким що не прийняв його спадщину. Оскільки на момент смерті спадкодавця позивач та [PERSON] не проживали разом з ним та після смерті протягом 6 місяців не подали відповідних заяв про прийняття спадщини, то вважаються такими, що не прийняли його спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України та ч.1 ст.1269 ЦК України. Позивача сестра, [PERSON] не бажає приймати спадщину батька, про що свідчить не подання нею заяви про прийняття спадщини. Тому в даній ситуації позивач хоче сам прийняти його спадщину. В даній ситуації позивач має право прийняти 1/2 спадщини за заповітом, а 1/2 що не прийняла сестра - за законом, а у випадку не прийняття своєї 1/2 частини за заповітом усю за законом . Тому позивач хоче прийняти спадщину за законом, оскільки в цьому випадку спадкове майно не буде ділитися на 2 частини так як право власноті на спадкове майно буде набуватися по одній підставі - за законом. З повідомлення приватного нотаріуса Хорольського нотаріального округу [PERSON] від 15.09.2017 року за № 2875/01-16 слідує, що при перевірці по обліку спадкових справ спадкова справа на майно померлого 19.10.2016 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було с. Вишняки Хорольського району Полтавської області не відкривалась. У зв"язку з тим, що позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька, встановлений ст. 1270 ЦК України, йому було роз"яснено нотаріусом, необхідність звернутись до суду з відповідною позовною заявою, що слідує з вищенаведеного повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори. \~Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач дійсно пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], з поважної причини, оскільки не має юридичної освіти та відповідно знань в спадковому праві України і утримуючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно померлого вважав, що таким чином після спливу шестимісячного строку фактично прийняв його спадщину і думав, що вчиняти якісь дії в органах нотаріату вже не потрібно. З огляду на те, що законодавством не визначено поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому поважність повинна визначатися, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до висновку, що позивачем\~ вказано на належні та допустимі\~ докази на підтвердження непереборних, істотних труднощів, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання\~ пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також те, що спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, суд вважає, що необхідно визначити позивачу\~\~ додатковий строк\~ для прийняття спадщини, що не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб. Рішення суду про задоволення позову в повному обсязі буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved