Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

21.03.2018 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дітей (аліментів) , в якому вона зазначила про те, що 02.12.2005 року вона - [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.10.2017 року, частково зміненим постановою апеляційного суду Сумської області від 28.02.2018 року по цивільній справі № 592/2352/17, було розірвано. Від вказаного шлюбу вони з відповідачем мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.10.2017 року, частково зміненим постановою апеляційного суду Сумської області від 28.02.2018 року по цивільній справі № 592/2352/17, було визначено місце проживання їхніх двох дітей з нею. При цьому необхідно наголосити на тому, що апеляційним судом Сумської ласті було постановлено, що виконання його постанови в частині надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон України до Республіки Польща в її супроводі строком до 27.05.2019 року без згоди батька - відповідача по справі, відстрочити до закінчення дитиною навчального 2017 - 2018 року. Фактично з березня 2017 року малолітній син [PERSON] проживає разом з нею (на сьогодні вони тимчасово мешкають в м. Варшава, де вона працює) , окремо від відповідача, останній не бере участі в його утриманні, хоча повинен це робити так, як це передбачено законом, тому на сьогодні вона ставить питання щодо стягнення з відповідача аліментів на малолітнього [PERSON], а питання щодо аліментів на [PERSON] буде вирішувати не зараз. Матеріальний стан позивача та відповідача, а також інші обставини, які можуть враховуватися при визначенні у питаннях аліментів на малолітнього [PERSON] встановлені у зазначених вище судових рішеннях. Також вона додатково та завчасно надасть суду копію з перекладом довідки з дошкільного закладу в м. Варшава, який відвідує [PERSON], та документ про її доходи (ці документи виготовляються) . У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст. 180 СК України передбачено, що утримувати дітей до їх повноліття зобов'язані як мати, так і батько дитини. Тобто, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, відповідач [PERSON] повинен сплачувати кошти на утримання малолітнього [PERSON] незалежно від рівня її доходів. При визначенні розміру коштів на утримання малолітньої дитини [PERSON] вона враховує вищенаведене, передбачені законом чинники, а також те, що відповідач має відмінний стан здоров'я, утримань з нього не проводиться, враховує фактичні потреби для необхідного та достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому визначила, що аліменти мають оплачуватися у грошовій сумі в залежності від заробітку (доходу) відповідача згідно ст. 183 СК України, і розмір цієї частки повинен становити 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача в місяць на утримання малолітнього [PERSON]. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, забезпечення доказів та позову не вживалися. Попередній розрахунок судових витрат не складався, оскільки вона не несе витрати з приводу цієї справи. Нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Від судового збору вона звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ. Ціна позову, згідно ч. 2 ст. 195 СК України, визначена шляхом множення 6 місяців на розмір середньої заробітної плати по Сумській області за грудень 2017 року (останні опубліковані дані середньої зарплати за грудень 2017 року на сайті Державної служби статистики України) у розмірі 7359,00 грн. та помножити на 0,25 (одна четверта частина доходів) , що становить: 6 х 7359,00 грн. х 0,25 % = 11038,50 грн. (ціна позову) . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved