Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

12.03.2021 [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи: старший державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петраш Світлана Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним у Мелітопольському відділені ПАТ «Дельта Банк» була заповнена анкета для оформлення та отримання кредиту для побутових витрат. Ніякої іпотеки та ніякої застави він при цьому не оформлював. Коли він заповнював заяву для оформлення картки кредитної він не пам`ятає. 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу області Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9618, яким запропоновано стягнути заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012, з нього, [PERSON] , що виникла по кредитному договору №002-07516-131012 від 13.10.2012. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року. Сума заборгованості, що підлягає стягненню складає 36715,78 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 10113,79 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 46979,57 гривень. Відповідач на надсилав на його адресу жодної письмової вимоги про усунення порушень щодо дострокового повернення кредиту. Вимог закону стягувачем не було дотримано. Також він заперечує щодо розміру суми заборгованості на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса. На підставі викладеного просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за №9618, вчинений 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 в сумі 46979,57 грн. Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича належним чином завірені копії документів, на підставі яких видано виконавчий напис № 9618 від 29.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 в розмірі: 36715,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10113,79 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46979,57 грн. Ухвалою суду від 15.03.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису № 9618 від 29.01.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 в розмірі: 36715,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10113,79 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46979,57 грн., до заміни його іншим видом заходу забезпечення позову або до його скасування у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 05.04.2021 витребувано з Київського державного нотаріального архіву (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 76-Г) належним чином завірені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем видано виконавчий напис № 9618 від 29.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 в розмірі: 36715,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10113,79 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46979,57 грн.; з Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 2-Д, відомості, чи припинив свою діяльність приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, якщо так, то коли. 22.04.2021 з Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2021 в якому зазначено, що на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.07.2015 №371/6 зареєстровано приватну нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу Гуревічова олега Миколайовича. Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.01.2020 №140/6 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича припинена з 31.01.2020. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Гуревічова О.М. передано до Київського державного нотаріального архіву. 22.04.2021 на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2021 з Київського державного нотаріального архіву надійшли витребувані документи, а саме: належним чином завірена копія виконавчого напису №9618 від 29.01.2020 та документи, на підставі яких він посвідчувався. У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Ільєнка І.Г. надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. На позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Від третьої особи - старшого державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петраш С.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на підставі заяви №002-07516-131012 від 13.10.2012 позивачем [PERSON] був відкритий рахунок із використанням платіжної картки в ПАТ «Дельта Банк». Також позивач отримав кредитну картку № 1 Еволюція-неіменна. Ліміт кредитної лінії - 25000,00грн. Строк ліміту кредитної лінії становив 364 календарних дні. 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу області Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9618, яким запропоновано стягнути заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012, з [PERSON] , що виникла по кредитному договору №002-07516-131012 від 13.10.2012. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року. Сума заборгованості, що підлягає стягненню складає 36715,78 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 10113,79 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 46979,57 гривень. Постановою старшого державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петраш С.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - виконавчого напису №9618, виданого 29 січня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 46979,57 гривень. Як вбачається з відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.04.2021 №18226/6-21, яка надійшла до суду 22.04.2021, відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.01.2020 №140/6 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича припинена з 31.01.2020. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд доходить наступного. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком №1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до копій документів, надісланих Київським державним нотаріальним архівом вбачається, що було надано нотаріусу розрахунок суми заборгованості за Кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 після відступлення права вимоги Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» за період з 08.02.2018 по 23.01.2020, в якому відсутня повна інформація щодо періоду заборгованості, розміру відсоткової ставки за прострочення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, суд вважає, що розрахунок заборгованості не може вважатися документом, на підставі якого може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки вимогами пункту 2 Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин має бути додано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ№254від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Поданий відповідачем розрахунок суми заборгованості за Кредитним договором №002-07516-131012 від 13.10.2012 за період з 08.02.2018 по 23.01.2020, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу, не є в розумінні п. 2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, та не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. У матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Також слід зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.01.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». У матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на оскарження до суду нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії, передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням положень статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому сам по собі факт додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів, передбачених Порядком № 26/5, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, якщо судом буде встановлено, що на момент вчинення нотаріусом цього напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем у тому розмірі, як зазначено у виконавчому написі. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 486/388/16-ц. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що нотаріусом не було отримано перелік передбачених законодавством документів і не перевірено інформацію, необхідну для вчинення відповідної нотаріальної дії, тому позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є цілком законними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.141ЦПК України та Закону України «Про судовий збір»з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1362,00 грн., що складається із судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved