Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що він є власником автомобіля „ВАЗ - 212140", державний номерний знак [NUMBER]. 13 серпня 2016 року, близько 11 годин 10 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „RENAULT LOGAN", державний номерний знак [NUMBER], що належить Приватній агрофірмі «Гарант», порушивши вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху України, на регульованому перехресті вулиць Гоголя - Воскресінська в м. Миргород Полтавської області, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю, що рухався у зустрічному напрямку, допустив зіткнення з належним [PERSON] автомобілем, яким він керував у згадані день, час та місці. В результаті цієї дорожньої пригоди легковий автомобіль, що належить позивачу отримав значні механічні пошкодження. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2016 року, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним та піддано адміністративному стягненню за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власником автомобіля - джерела підвищеної небезпеки „RENAULT LOGAN", державний номерний знак [NUMBER] є відповідач Приватна агрофірма «Гарант», що підтверджується доказами, наявними у справі Миргородського міськрайонного суду про адміністративне правопорушення № 541/1940/16-п. Характер, кількість та локалізація механічних пошкоджень, спричинених автомобілю позивача в наслідок ДТП зафіксовані у довідці Миргородського відділу поліції № 97 від 13.08.2016 року. На відновлювальний ремонт автомобіля, проведений в умовах приватної СТО та придбання пошкоджених запасних частин, позивач витратив 5520 гривень, які просить стягнути солідарно з відповідачів згідно положень ст. 386 ч.3, ст. ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України та враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі № 6 - 2808 цс 15 та зважаючи, що позивачу не відомо на яких підставах керував [PERSON] автомобілем в момент ДТП Внаслідок пошкодження автомобіля, було порушено його право власності на вказане майно. З часу пошкодження автомобіля до проведення ремонту він був позбавлений можливості на свій розсуд користуватися автомобілем та використовувати його в інтересах власної сім'ї. Сам факт дорожньої пригоди та її наслідки викликали сильні хвилювання та переживання, необхідність докласти значних зусиль для організації свого життя та додаткових зусиль для забезпечення своєї сім'ї. На незапланований ремонт автомобіля, витрачено власні кошти, які позивач міг використати на інші цілі, зазнав значних клопотів, пов'язаних з організацією та забезпеченням ремонту власного автомобіля. Всім цим йому завдано значної моральної (немайнової) шкоди, розмір якої становить 3 мінімальні розміри заробітної плати на час розгляду справи судом, в сумі 4350 гривень (1450гр.х3), відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості і яку зобов'язані відшкодувати відповідачі. В ході судового розгляду за заявою відповідача [PERSON] до участі у справі залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Страхова компанія «Провідна» (а.с.33, 34). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки вина [PERSON] в ДТП, де його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, встановлена постановою суду. Разом з тим суду пояснив, що третя особа Страхова компанія «Провідна», по даному страховому випадку виплатила йому страхове відшкодування в сумі 6143 гривні, після звернення до суду. В зв'язку з ДТП, він зазнав стресу, не мав можливості значний час користуватися автомобілем, був змушений проводити ремонт автомобіля, в зв'язку з чим нести незаплановані витрати. Крім того в зв'язку з пошкодженням автомобіля він не зміг отримати від продажу автомобіля раніше обумовлену суму коштів з покупцем. Всім цим йому завдано значної моральної шкоди, на відшкодування якої він просить стягнути солідарно з відповідачів 4350 гривень та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки майнова шкода відшкодована позивачу страховою компанією, а будь-якої моральної шкоди позивач не зазнав, так як позивач не хвилювався після ДТП. Крім того механічні пошкодження були незначними і позивач мав можливість безперешкодно користуватися власним автомобілем. В трудових відносинах з Приватною агрофірмою «Гарант» він не перебуває, користувався автомобілем в момент ДТП зі згоди власника автомобіля. Представник відповідача Приватної агрофірми «Гарант», повторно в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи на адресу суду не надходило (а.с.24,39). Представник третьої особи ПрАТ Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений (а.с.40). Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі та матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за статтею 124 КУпАП, суд встановив. 13 серпня 2016 року, близько, 11 годин 10 хвилин на регульованому перехресті вулиць Гоголя - Воскресінська в м. Миргород Полтавської області, відбулося зіткнення транспортних засобів автомобіля „RENAULT LOGAN", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та ВАЗ 212140 реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньої пригоди легковий автомобіль [NUMBER], що належить позивачу [PERSON] отримав значні механічні пошкодження, як повідомив позивач і не заперечував відповідач, що об'єктивно підтверджується довідкою Миргородського ВП №97 від 13.08.2016 року (а.с.6). [PERSON] є власником автомобіль [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.5). Згідно з постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2016 року, яка набрала законної сили відповідача [PERSON] визнано винним та піддано адміністративному стягненню по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу, в сумі 340 гривень. Зазначені обставини відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню (а.с.7). Статтею 23 ЦК України, встановлено: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Оскільки судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] в наслідок ДТП пошкоджено належний на праві приватної власності позивачу [PERSON] автомобіль, ВАЗ - 212140, державний номерний знак [NUMBER], чим порушено його право власності на вказане майно. В зв'язку з порушенням права власності позивач був позбавлений можливості на свій розсуд користуватися автомобілем та використовувати його в інтересах власної сім'ї. Факт дорожньої пригоди та її наслідки мали значний психотравмуючий вплив на позивача. Останній зазнав значних хвилювань та переживань, був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та для забезпечення життєдіяльності своєї сім'ї. При цьому для незапланованого ремонту автомобіля, витратив власні кошти, які міг використати на інші цілі, зазнав значних клопотів, пов'язаних з організацією та забезпеченням ремонту власного автомобіля. Вказане завдано значної моральної (немайнової) шкоди, позивачу, на відшкодування якої виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 4350 гривень, задовольнивши заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Суд не знаходить підстав, для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача Приватної агрофірми «Гарант», оскільки в супереч вимог ст. 10, 60 ЦК України позивачем не надані і вході судового розгляду не добуті, будь-які докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно наданих доказів загальний розмір майнової шкоди заподіяної позивачу в результаті ДТП, що мала місце 13 серпня 2016 року, близько, 11 годин 10 хвилин з вини відповідача [PERSON], становить 5520 грн. (а.с.8-12). Судом встановлено, що на підставі п.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» по страховому випадку, що мав місце 13.08.2016 року, третьою особою ПрАТ Страхова компанія «Провідна» позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 6143 грн.79 коп. (а.с.42,43), що підтвердив в судовому засіданні позивач [PERSON] Так як потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15. Таким чином оскільки судом встановлено, що страховиком відшкодована в повному обсязі заподіяна майнова шкоди, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватної агрофірми «Гарант» та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно відмовити за безпідставністю. Беручи до уваги, що майнова шкода відшкодована після звернення з позовом до суду третьою особою, а не відповідачами зазначеними в позові, тому відповідно до положень ст. 88, 89 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення судового збору сплаченого позивачем за заявлення позовної вимоги майнового характеру. В зв'язку з частковим задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial