Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

20 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 22.11.2007 вона зареєструвала з відповідачем шлюб, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 02.02.2015 розірвано. За час проживання з відповідачем у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. В зв'язку з припиненням шлюбних відносин дитина знаходиться на її утриманні, відповідач мешкає окремо, самоусунувся від надання матеріальної допомоги сину , хоча має таку змогу, оскільки є здоровою, працездатною людиною, офіційно не працює, інших утриманців не має, встановити розмір його доходів, який він приховує, не є можливим. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 930 грн щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Крім того, також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за минулий час у твердій грошовій сумі 450 грн, щомісячно, а всього 16 200 грн за період з 20.02.2015 по 19.02.2018. Вказувала на те, що вона вживала заходів зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги їх дитині, однак відповідач ухилявся від надання такої допомоги. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позові. Крім того пояснила, що отримує соціальну допомогу як малозабезпечена. Також їй після розірвання шлюбу допомагали її батьки, тому вона не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача раніше. Зараз в силу стану здоровя її батьки достатню допомогу надавати змогу не мають, а вона має бажання піти працювати Відповідач подав відзив на позов, в якому позов визнав частково в частині сплати аліментів на утримання сина в розмірі 930 грн щомісячно. Проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час заперечував, оскільки позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів з нього протягом останніх трьох років та його ухилення від сплати аліментів. В судовому засіданні, крім того, пояснив, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, Не заперечує, що позивач звертається до нього з проханням про надання матеріальної допомоги на утримання дитини і він надає таку допомогу в міру своїх можливостей. Від сплати аліментів не ухилявся. Позивач не зверталась до суду з вимогами про стягнення з нього аліментів, оскільки отримувала допомогу як малозабезпечена. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що з 22.11.2007 по 02.02.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв та рішення Путивльського районного суду Сумської області від 02.02.2015 (а.с.7,8). Як видно з довідки виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 14.03.2018 №1415, сторони зареєстровані по вул.князя Володимира, 57/13 в м.Путивль Суської області разом з дитиною (а.с.27). Позивач з сином проживають окремо, що не оспорювалось сторонами. В силу\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст.184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, гарантовано, що у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі: з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Позивач перебуває на обліку як безробітна в Путивльському РЦЗ з 22.12.2016 (а.с.10). Як вбачається з позовної заяви відповідач ніде не працює, є інвалідом 3 групи, земельних ділянок в приватній власності на території м.Путивль не має, отримує пенсію по інвалідності: січень-квітень 2017 року в розмірі по 1347 грн, травень - вересень 2017 року по 1412 грн, жовтень 2017 лютий 2018 року 1452 грн (а.с.26,28,29). З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо способу участі в утриманні дитини після припинення сумісного проживання сторонами у добровільному порядку не досягнуто. З врахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч.2\~ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 930 грн., який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий чассуд виходить з такого. За вимогами ч.2\~ст.191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При цьому, ухилення може виражатися у тому, що зобов'язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії. Отже, обов'язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів і нею вживались відповідні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати. Свідок [PERSON] суду показала, що близько півроку тому в її присутності позивач двічі телефонувала відповідачу і просила надати матеріальну допомогу на утримання сина, але їй було відмовлено. Зазначила, що позивач телефонувала саме [PERSON], оскільки їй відомий мобільний телефон відповідача та його голос. Разом з тим суд не бере до уваги такі показання свідка, оскільки такі показання ґрунтуються на припущеннях. Відповідач факт ухилення від сплати аліментів заперечує. Враховуючи те, що будь-яких достатніх доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати з 20.02.2015, суду не надано, підстави для стягнення аліментів з 20.02.2015 відсутні. В зв'язку із частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 704,80 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви.

Outcome: partial