Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Михайленко Н.М., звернувся до суду з позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в провадженні Очаківського міськрайонного ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження за реєстровим номером в автоматизованій системі виконавчих проваджень 20048846 з примусового виконання постанови №АВ 205871 виданої 14.05.2010 року ВДАІ в м. Очакові та Очаківському районі, про стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави у розмірі 510,00 гривень. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 2617711097від 27 квітня 2021 року вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] відділом ДВС накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 06.12.2010 року. Відповідно до листа Очаківського міськрайонного ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №101-35/3-9284 від 26.04.2021 року виконавче провадження завершено в порядку 4.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи те, що підстав для подальшого накладення арешту на майно боржника немає та він створює перешкоди в реалізації права позивачем володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування арешту майна, що обмежує права позивача як власника нерухомого майна на володіння, користування та розпорядження ним, позивач просив скасувати арешт та заборону відчуження всього майна [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 06.12.2010 року, виконавче провадження 20048846. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить судове засідання проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № 254650951 від 27 квітня 2021 року, на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 847 від 23 травня 2008 року, постановою державного виконавця відділу ДВС Очаківського МРУЮ Величко І.В. від 06.12.2010 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження (а.с.6-10). Листом Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №101-35/3-9284 від 26 квітня 2021 року позивачеві надано відповідь, що вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження знищені згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 "Правил ведення діловодства та архіву в органах державного виконавчої служби та приватними виконавцями", у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.5). У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що на час звернення з позовною заявою до суду наявність арешту (обтяження) накладеного на майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Позивач у своїй заяві просить скасувати арешт та заборону відчуження всього майна [PERSON] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 06.12.2010 року, виконавче провадження 20048846. Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, арешт накладено на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Доказів, що арешт накладено на все майно, належне позивачу, останнім до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] про зняття арешту з майна підлягає частковому задоволенню. Судовій збір віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial