Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

17 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2007 року серії [NUMBER] на праві приватної власності [PERSON] належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із записами в домовій книзі для реєстрації громадян, у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані громадяни: 1. Батько - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 26.06.2007 року; 2. Син - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з [INFO] ; 3. Дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 12.03.2020 року. Однак, [PERSON] , не проживає у вказаному житловому будинку з 13 березня 2018 року по теперішній час без поважних причин, про що складено акт про проживаючих осіб в житловому будинку від 21.09.2020 року, комісією у складі депутата Шабівської сільської ради Бурлак Б.І., сусідів [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі вказаним житлом не цікавиться, що можуть підтвердити вищезазначені сусіди, котрі підписали акт перевірки. Перешкод в користуванні житлом ані він особисто, ані члени його сім`ї відповідачеві не чинили. Факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, позбавляючи можливості переоформити або продати свій будинок. З урахуванням наведеного, він вважає, що [PERSON] , втратив право користування житловим будинком за адресою : [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, більше року, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат, пов`язаних із утриманням будинку, тому він як власник житла вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. 20 листопада 2020 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито загальне позовне провадження у справі. 04 лютого 2021 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на сайті судової влади. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2007 року серії [NUMBER] на праві приватної власності [PERSON] належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане вище також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії СВУ№ 140906 від 07.03.2007 року, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 12.03.2014 року, згідно якого [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії СВУ№ 268258 від 12.03.2007 року. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з домової книги, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані громадяни: 1. Батько - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 26.06.2007 року; 2. Син - [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з [INFO] ; 3. Дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 12.03.2020 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 21.09.2020 року, комісією у складі депутата Шабівської сільської ради Бурлак Б.І., сусідів [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , відповідач дійсно не проживає в оспорюваному будинку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 13 березня 2018 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved