Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] в особі представника Комісаренко О. Ю. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в загальному розмірі 240000,00 грн. В обґрунтування своїх доводів позивач в позові зазначив, з 10.08.1999 р. його було прийнято слюсарем-ремонтником в цех ремонту прокатного обладнання ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім.. С.Орджонікідзе, а з 01.06.2017 р. і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Метінвест-Промсервіс» і працює у цеху з ремонту прокатного обладнання на посаді слюсаря-ремонтника 6 розряду. Умови праці на робочому місті не відповідали безпечним стандартам. 26.12.2019р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз: «Радикулопатія попереково-крижова L5,S1 та шийна С6, С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим, мязові-тонічними і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторо- трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофієюу вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-дгугого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Променева катаракта обох очей». Згідно з актом хвороба виникла внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів, а його причиною є довгий стаж роботи в несприятливих умовах. Позивач неодноразово проходив лікування та обстеження. Висновком МСЕК від 27.01.2020р. позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь у якості відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 240000,00 грн. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові,просив позов задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» позовні вимоги не визнав, зазначивши, що сам позивач не змінював посаду, хоча знав про стан свого здоров`я, який приховував при медичних оглядах, розмір моральної шкоди не доведено, просив у задоволенні позову відмовити, також надав суду Відзив на позов з цього приводу (а.с.61-68). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач відпрацював у відповідача лише 2 роки 6 місяців з урахуванням тривалих періодів тимчасової непрацездатності. Позивач відпрацював доволі нетривалий проміжок часу, таким чином професійне захворювання розвивалося ще задовго до працевлаштування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс». Розмір моральної шкоди не доведено, просив у задоволенні позову відмовити, також надав суду Відзив на позов з цього приводу (а.с.209-211). Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.1999 р. [PERSON] було прийнято слюсарем-ремонтником в цех ремонту прокатного обладнання ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім.. С.Орджонікідзе, а з 01.06.2017 р. і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Метінвест-Промсервіс» і працює у цеху з ремонту прокатного обладнання на посадіі слюсаря-ремонтника 6 розряду, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.8-11). Умови праці на робочому місті не відповідали безпечним стандартам. 26.12.2019р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагноз: «Радикулопатія попереково-крижова L5,S1 та шийна С6, С7, С8, рецидивуючий перебіг на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим, мязові-тонічними і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторо - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-дгугого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Променева катаракта обох очей». Згідно з актом хвороба виникла внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів, а його причиною є довгий стаж роботи в несприятливих умовах. Позивач неодноразово проходив лікування та обстеження. (а.с.17-20). Позивач проходив відповідне лікування та обстеження (а.с.15,22-25). Висновком МСЕК від 27.01.2020р. позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково (а.с.47). Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений певний час знаходитись на лікарняному, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки. На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем було надано висновок комплексного психологічного обстеження на запит адвоката Комісаренко О.Ю. від 20.07.2020 р. відносно справи за позовом [PERSON] в особі представника Комісаренко Олени Юріївни до Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я (№332/581/20). Огляд проводився практичним психологом громадської організації «Александра и С», старшим викладачем кафедри соціології та соціальної роботи Класичного приватного університету [PERSON] (а.с. 225-232) Суд не може прийняти до уваги наданий доказ, а саме Висновок комплексного психологічного обстеження від 20.07.2020 року, оскільки він є неналежним доказом виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За вимогами ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так, судом встановлено, що висновок комплексного психологічного обстеження від 20.07.2020 року складений особою, яка не є експертом, а являється Головою громадської організації «Александра и С», практичний психолог, старший викладач кафедри соціології та соціальної роботи Класичного приватного університету. Згідно ст.. 72 ЦПК України, експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Крім того, висновок комплексного психологічного обстеження від 20.07.2020 року не є висновком експерта, оскільки відповідно до ст.. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також відповідно до ст.. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином, суд не може прийняти до уваги наданий доказ, а саме Висновок комплексного психологічного обстеження від 20.07.2020 року, оскільки він є неналежним доказом. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у загальному суму в розмірі 80000 грн.. Враховуючи трудовий стаж на підприємствах суд вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 70000 (сімдесят тисяч) гривень на користь [PERSON] , з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» стягнути 10000 (десять тисяч) гривень на користь [PERSON] . На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», що складає 840 грн. 80 коп. з кожного. Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, адвокатом Комісаренко О.Ю. на підставі Договору від 24.01.2020 № 1/02-20 було надано, як позивачу у справі, послуги з правової допомоги, про що 27.02.2020 сторонами складеного акт наданих послуг на суму 1500,00 грн. Але надані до суду оригінали акту не підписані позивачем, що свідчить про те, що наданий акт не є доказом який підтверджує факт належного отримання послуг (а.с. 38-39), та не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру витрат на послуги з правової допомоги. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне, в частині позовних вимог, що до стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом у сумі 1500,00 грн. відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial