Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.07.2017 року просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також визначити місце проживання дітей з матір'ю. Позов обґрунтовано тими обставинами, що між позивачем та відповідачем 17.07.2010 року було зареєстровано шлюб. У подружжя народилися доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач також зазначає, що має приватне житло, має постійний заробіток, оплачує всі витрати пов'язані з навчанням та вихованням доньок. Діти забезпечені всім необхідним: одягом, харчуванням, іграшками, медикаментами. Відповідач під час сумісного проживання приділяв дітям дуже мало уваги, емоційно не врівноважений, тому позивач вважає, що місце проживання дітей має бути визначене з матір'ю. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] та визначити спосіб його участі у вихованні дітей. Зустрічний позов обґрунтовано тими обставинами, що побудувати сімейні стосунки йому з [PERSON] не вдалося, оскільки останні два роки подружжя зовсім не знаходило спільну мову, часто сварилися. В ході сімейного життя у відповідача за зустрічним позовом проявилися такі особисті якості як емоційна неврівноваженість, нездатність до ведення господарства. На момент укладення шлюбу [PERSON] вже мала доньку [PERSON], [INFO], щодо якої після укладення шлюбу відповідач визнав батьківство. 31.10.2011 року у подружжя народилася спільна дитина [PERSON] Місце проживання дітей зареєстровано разом з [PERSON] за адресою м. Херсон, вул. Королюка, 194, у будинку, що належить на праві приватної власності матері позивача за зустрічним позовом. [PERSON] вважає, що його батьківські права порушені, оскільки [PERSON] без його згоди змінила місце проживання дітей. Згоди щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не досягнуто. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнала в частині розірвання шлюбу, а в частині визначення способу участі у вихованні дитини підтри мала варіант запропонований органом опіки та піклування. [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі, первісний позов визнав частково в частині стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Представник Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування надала суду висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матір'ю та встановлення способу участі [PERSON] у вихованні доньок шляхом спілкування з [PERSON] кожного тижня - п'ятниця 16:00 до понеділка 09:00, в канікулярний період один місяць влітку та в святкові дні за домовленістю з матір'ю, а з [PERSON] на вихідні, свята та канікулярний період за домовленістю з матір'ю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, оцінивши надані докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради діти проживають разом з матір'ю [PERSON] Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх різновидів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до\~ст.142 СК України\~діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Письмовими доказами долученими до матеріалів справи\~судом встановлено, що між сторонами існує спір про місце проживання дітей. Згідно пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України"\~роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. [PERSON] має усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітніх [PERSON] та [PERSON], що підтверджено актом обстеження умов проживання від 08.11.2017 року. Згідно характеристики [PERSON] виданої Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 Херсонської міської ради, зазначено, що за період навчання тільки з боку матері постійно виявлялась зацікавленість з питань навчання та виховання дитини. Дитинна повністю забезпечена необхідним приладдям для навчальної діяльності. Мати регулярно відвідувала батьківські збори. В довідці виданій Херсонським міським яслами-садком №32 Херсонської міської ради, зазначено, що [PERSON] відвідує вказаний садок, дитину приводить та забирає мати, дитина завжди охайна та ввічлива, всі оплати за харчування, фонд садка, фонд групи, хореографію, англійську мову здійснються за рахунок матері вчасно. Батько [PERSON] не відвідує батьківські збори, участь у житті і вихованні дитини приймає. Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона доцільно визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевказане, вік малолітніх, їх стать, ставлення\~\~батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, висновок органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з матір'ю [PERSON], що буде відповідати інтересам дітей. При цьому визначення місця проживання дітей з матір'ю не позбавляє батька права брати участь у вихованні дітей, їх утриманні, а також не позбавляє його можливості спілкуватися з ними. Крім того, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №273. На час розгляду справи шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюб носить формальний характер. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 110 СК України \~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача за зустрічним позовом, яка позовні вимоги за зустрічним позовом в частині розірвання шлюбу визнала у повному обсязі, що згідно\~\~положень ч.4\~ст.206 ЦПК України\~є підставою для\~\~ухвалення рішення про задоволення позову. Як зазначалось, що сторони є батьками дітей [PERSON] та [PERSON] Діти проживають з матір'ю [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір, щодо участі [PERSON] у вихованні дітей. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з положень ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради\~ органу опіки і піклування Суворовського районну м. Херсона, зазначено про доцільність встановлення наступного способу участі [PERSON] у вихованні малолітніх доньок, шляхом спілкування з [PERSON] кожного тижня - п'ятниця 16:00 до понеділка 09:00, в канікулярний період один місяць влітку та в святкові дні за домовленістю з матір'ю, а з малолітньою [PERSON] на вихідні, свята та канікулярний період за домовленістю з матір'ю. У вказаному висновку також зазначено, що [PERSON] проходить службу в Національній поліції України на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу професійної підготовки управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, приймає участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, зареєстрований та проживає у приватному будинку за адресою: м. Херсон, вул. Королюка, буд. 194, житлово-побутові умови сприяють перебуванню малолітніх дітей у батька. Згідно акту обстеження умов проживання від 08.11.2017 року за місцем проживання [PERSON], встановлено, що створені всі необхідні умови для проживання та відпочинку дітей. Таким чином, враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо порядку спілкування з дітьми, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визначити спосіб участі [PERSON]В у вихованні малолітніх дітей, шляхом встановлення днів для систематичних побачень з дітьми, що буде відповідати вимогам закону та інтересам дітей. Щодо вимоги за зустрічним позовом про визначення зареєстрованого місця проживання дітей суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню в зв'язку з необґрунтованістю. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial