Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право на користування його житловим приміщенням, яке належить йому на праві приватної власності та розташоване в [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що його син [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] 27 травня 2008 року відповідач була зареєстрована та проживала в належному йому на праві приватної власності будинку, який розташований в [ADDRESS]. Через сімейні конфлікти, з 2010 року [PERSON] в належному йому будинку не проживає. Проте у зв'язку з реєстрацією відповідача у належному йому будинку, він не має можливості в повній мірі використовувати свої права власника будинку, та, зокрема, обмежений у праві користуватися пільгами на отримання субсидії. В з'язку з тим, що відповідач не проживає та не користуєтиься належним йому житлом більше шести місяців позивач просить суд його позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявна його заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, оскільки викликалась до суду, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційній сторінці Піщанського районного суду Вінницької області на веб порталі "Судова влада України", та з його опублікуванням вважається повідомлено. про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, двічі не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача,вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів,відповідно до положень ч.1ст.280,ч.4ст.223ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 листопада 1983 року( а.с.5-7). З домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку по [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON], зареєстрована за вказаною адресою для місця проживання з 27 травня 2008 року (а.с.9-11). Згідно акту обстеження фактичного проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS], складеному депутатом Піщанської селищної ради по виборчому округу № 6 Кондратенко О.М. 08.07.2018 року, встановено, що [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована, проте не проживає з 2010 року (а.с.12). Відповідно до ст.47 Конституції Українивід 28 червня 1996року, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 ЖК України зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03 квітня 1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. В ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім"ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку, що належить на праві приватної власності позивачу, з 2010 року, тобто майже вісім років, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved