Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження № 795 від 05.06.1960 року є донькою [PERSON] та [PERSON] 28.04.2005 року помер батько позивачки [PERSON] 21.06.2017 року померла мати позивачки [PERSON] Батьки позивачки постійно мешкали за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батьків позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Відповідно до довідки № 830 від 14.06.1985 року з домової книги про склад сім'ї та прописки [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 1976 року. Після смерті матері позивачка фактично вступила в управління та володіння вказаною квартирою та по теперішній час в ній проживає, сплачує всі комунальні платежі за квартиру, за користування газом та електроенергією, про що свідчить квитанції по сплаті комунальних послуг. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері, позивачка не звернулась до нотаріальних органів за одержанням свідоцтва про право на спадщину оскільки фактично прийняла спадщину та є спадкоємцем за законом. Після закінчення шестимісячного строку позивачка звернулась до нотаріальної контори та їй пояснили, що вона пропустила строк прийняття спадщини та їй потрібно звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.04.2018 року закрито підготовче провадження по справі та цивільну справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позові. Представник Харківської міської ради правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-УР № 206313, виданого Ленінським РАЦС м. Харкова 05.06.1960 року. Згідно зі Свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року за № 5036, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 28.04.2005 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 021523, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції. Як вбачається з відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.05.2018 року за № 1553/02-14, після смерті померлого 28.04.2005 року [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], було заведено спадкову справу № 815/2005, яка містить заяву дружини від 03.08.2005 року [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], про прийняття спадщини за законом. Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. 21.06.2017 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 594899, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки зареєстрована та фактично мешкає в квартирі [ADDRESS], яка входить до складку спадщини, а отже є такою, що фактично прийняла спадщину, та просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.1217 ЦК України) У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місце проживання фізичної особи згідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з довідкою про склад сім'ї та прописки з домової книги № 830 від 14.06.1985 року, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 1976 року. Також, факт проживання позивача у вказаній квартирі підтверджено копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, які містяться в матеріалах справи. Статтею 1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.05.2018 року за № 1553/02-14 вбачається, що згідно алфавітних книг спадкових справ 12 ХДНК за 2017-2018 роки та згідно Спадкового реєстру, спадкова справа щодо майна [PERSON], померлої 21 червня 2017 року, не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Представник позивача в судовому засіданні вказував, що [PERSON] не зверталась до нотаріальної контори з письмовою заявою з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину та не отримувала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування": за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Перешкод для оформлення спадкових прав у позасудовий спосіб не встановлено. Матеріали справи не містять доказів звернення [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або ухвалення нотаріусом з цього приводу постанови про відмову у прийнятті заяви [PERSON] про прийняття спадщини, або постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що вона зверталася до нотаріальної контори після пропуску строку для прийняття спадщини, а також фактично прийняла спадщину, вступивши в право управління майном, сплачуючи комунальні послуги, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та в разі отримання обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії звернутися до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, в зв'язку із чим позов про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 21.06.2017 року, є передчасним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач не отримала відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то відсутні підстави для висновку про порушення, невизнання чи оспорювання її прав, що потребує судового захисту, а отже в задоволенні позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом слід відмовити, у зв'язку з їх передчасністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed