Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: служба у справах дітей Богородчанської РДА, служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що сторони в період з 08.01.2002 року по 30.05.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Після розірвання шлюбу, діти проживають з позивачкою. Увесь час відповідач дітьми не цікавиться, не виявляє бажання приймати участь у вихованні дітей та не сплачує аліменти на їх утримання. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. Діти практично забули про батька, оскільки всі його обов`язки виконує зовсім інший чоловік, якого діти вважають своїм батьком. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей, не цікавиться їхнім життям, не відвідує їх дома. В навчальних закладах, де навчаються діти, не з"являвся жодного разу, не відвідував свята, не появлявся на батьківських зборах, не оплачував харчування дітей. З 12.03.2008 року, відповідач за рішенням суду повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі по 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Однак, такі кошти відповідачем не сплачуються, він не цікавиться за які кошти виховуються діти. На підставі наведеного просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Позивачка в судове засідання не з"явилася попередньо подала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 98). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 65-70, 79-84, 95-97, 113-118, 121). Представник служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника служби, не заперечила щодо заочного рішення (а.с.119). Представник служби у справах дітей Богородчанської РДА в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 52, 62, 77, 94, 112). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 03.04.2007 року Росільнянською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області та серія [NUMBER] виданого 31.01.2005 року Росільнянською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області у [PERSON] та [PERSON] народились діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.20, 21). Отже, сторони по справі є батьками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , 30.05.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.19). Як вбачається із копії виконавчого листа виданого Богородчанським районним судом 27.05.2008 року на виконання рішення суду від 09.04.2008 року, присуджено стягувати з [PERSON] , [INFO] уродженця м.Івано-Франківська аліменти в користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 12.03.2008 року (а.с.13, 14). Згідно довідки-розрахунок №38/122 від 06.02.2018 року встановлено, що заборгованість [PERSON] по аліментах по виконавчому листу становить 72 832 грн. (а.с.10-12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають, але не прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Згідно копії довідки від 02.02.2018 року №14/07-02 виданої дирекцією Богородчанської ЗОШ I-III ступенів №2, про те, що [PERSON] , [INFO] , в 2017-2018 навчальному році дійсно навчається в 7-А класі Богородчанської ЗОШ I-III ступенів №2 (а.с.17). Згідно копії довідки від 02.02.2018 року №15/07-02 виданої дирекцією Богородчанської ЗОШ I-III ступенів №2, про те, що [PERSON] , [INFO] , в 2017-2018 навчальному році дійсно навчається в 5-А класі Богородчанської ЗОШ I-III ступенів №2 (а.с.18). Відповідно до характеристик виданих Богородчанською ЗОШ I-III ступенів №2 встановлено, що батько [PERSON] за весь період навчання дітей [PERSON] та [PERSON] не з`являвся на батьківські збори та досягненнями дітей не цікавився (а.с.22-23). Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивачкою подано до суду копії двох примірників висновку голови Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Франко Єжак про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] від 02.03.2018 року №86/01-46/142 (5-7, 109, 110). Однак, ксерокопії вищевказаних висновків різняться між собою, не є ідентичними(один із них не на бланку установи, підписи голови районної державної адміністрації не проглядаються), підготовлені різними особами, що викликає в суду сумнів у їх достовірності. На неодноразові вимоги суду надати оригінал вищевказаного висновку або належним чином завірену його копію, позивачка повідомила, що усі необхідні документи подані адвокатом Микицей Р.П. Отже, суд приходить до висновку, що ксерокопія висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] від 02.03.2018 року №86/01-46/142, не є належним та допустимим доказом, а тому судом до уваги не береться. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу на відповідача - позбавлення його батьківських прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: dismissed