Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

21.05.2016 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження. В заяві заявниця посилається на те, що не знаходячись в шлюбі, вона [INFO] року народила дитину - доньку, вагою 2500 грам в Центральній міській лікарні м. Амвросіївка, Донецької області, де їй було видано медичне свідоцтво про народження. Представник заявниці звернулася доВідділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, щоб зареєструвати доньку заявниці і отримати свідоцтво про народження, але їй було відмовлено і пояснено про звернутися до суду. В судове засідання заявниця не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши думку представника заявника - [PERSON], яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність заявниці та представника відділу РАЦС Волноваського РУЮ, дослідивши матеріали, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність заявниці [PERSON] та представника заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. В судовому засіданні представник заявниці - [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника заявниці, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Допитаний в судовому засіданні свідок - [PERSON] свідчив, що заявницю знає на протязі 3-х років і достовірно суду свідчив, що [PERSON] [INFO] року в пологовому будинку Амвросієвської лікарні, Донецької області народила доньку - [PERSON], тобто на тимчасово окупованій території. Свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Про те, що заявниця народила дитину підтверджується і медичним свідоцтвом про народження № 206, виданого Амвросієвською центральною лікарнею, Донецької області. З якого вбачається, що [PERSON] [INFO] року о 6 годині 35 хвилин народила дівчинку, вагою 2500 грам, дитину доношеною на 38 - 39 тижні вагітності, при одноплідних пологах, дана вагітність шоста, пологи - треті, що є наявним у матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. З відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в Донецькій області від 21.06.2016 року № 03.2-25/2542, що є наявною у справі вбачається, що [PERSON] на підставі доручення звернулася з клопотанням про реєстрацію і видачу свідоцтва про народження дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, але їй було відмовлено, оскільки документи про народження дитини були видані працівниками медичного закладу на не підконтрольній території України і роз'яснено, що в даному випадку для державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. При вирішенні питання про встановлення факту народження суд приймає до уваги покази свідків які підтвердили факт, того, що [PERSON] [INFO] року пологовому відділенні Амвросієвської лікарні, Донецької області народила доньку - [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 206, історією розвитку дитини, обмінною картою породіллі [PERSON] Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є [PERSON] та їх донька, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved