Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, за якою просила встановити факт, що вона за походженням є єврейкою, у зв'язку з чим внести відповідні зміни в актовий запис про шлюб і актовий запис про народження її дочки [PERSON] Встановлення факту походження заявниці необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав, відповідно до Закону України «Про національні меншини». Представник заявника [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах довірителя наполягала, просила розглянути справу без її участі. Треті особи своїх представників в суд не направили. Заперечень до заяви не надходило. Судом встановлено таке. На звернення [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві надав відповідь про неможливість внесення змін в актовий запис про народження її дочки [PERSON] за відсутності достатніх даних, що вказували б на національність матері. Дійсно, [PERSON], згідно зі свідоцтвом про народження, народилась [INFO]. в сім'ї [PERSON] та [PERSON] Національність батьків в свідоцтві не зазначена. У зв'язку із вступом в шлюб [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (див. свідоцтво про шлюб). Разом з тим, з військового квитка вбачається, що батько заявниці [PERSON] народився в 1906р. в м. Лодзь, за національністю - «єврей». Проте, в свідоцтві про укладення шлюбу, та в свідоцтві про народження дочки [PERSON], походження заявниці зазначено «русская». Відповідно до ч.2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Статті 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантують громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. За таких фактів та вимог закону, суд приходить до висновку, що заявниця вправі відновити національність за походженням батька. Разом з тим, суд погоджується, що реалізувати такі права заявниця в позасудовому порядку не може. Частиною 2 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти (окрім зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення заявленого факту дасть можливість визначити національну приналежність, а відтак підтвердити єврейське походження заявниці, суд вважає заяву в цій частині вимог обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Отже, заявниця також вправі вимагати внесення заявлених змін до актових записів цивільного стану. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved