Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

11 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначила, що 14.02.2014 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, відповідач змінив місце проживання окремо від позивачки. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Качанюк", стягнути з відповідача на її користь сплочений судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн., покласти на відповідача витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Сергіївською сільською радою Миколаївської області (а.с.7). Шлюбно сімейні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач змінив своє місце проживання окремо від позивачки, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати повязанні з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. Оскільки під час розгляду справи у позивача не було представника, то відсутні підстави для покладення на відповідача обовязку по відшкодуванню 350 грн. на правову допомогу. Також відсутні підстави для задоволення вимог позивачки про покладення на відповідача витрат, пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. До липня 2010 року розірвання шлюб, здійснене за рішенням суду, підлягало реєстрації в органі ДРАЦС за заявою колишньої дружини або чоловіка. Але у зв'язку з прийняттям 01 липня 2010 року ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", яким було внесено зміни до Сімейного кодексу України, цей порядок було змінено. Відповідно до перехідних положень вказаного закону, рішення про розірвання шлюбу, прийняті судом до 27 липня 2010р, підлягають державній реєстрації в органах ДРАЦС. Рішення ж суду про розірвання шлюбу, прийняті після 27 липня 2010 року, що набрали законної сили, є документами, що посвідчують факт розірвання шлюбу і додаткової реєстрації не потребують. Тому особам, шлюб між якими розірвано у судовому порядку після 27 липня 2010 року, свідоцтво про розірвання шлюбу не видається. Відповідне свідоцтво видається лише особам, які розривають шлюб у позасудовому порядку шляхом звернення до органів ДРАЦС В зв'язку з викладеним,

Outcome: partial