Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

29 серпня 2018 року\~\~позивач [PERSON] звернувся\~\~до\~\~суду\~\~з позовом до\~Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,\~(далі Відповідач) про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків в розмірі 120000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював на підприємстві відповідачів з 05.03.1994 по 26.09.2000 підземним прохідником на ПрАТ «Суха Балка» та з 28.09.2000 по 13.07.2015 підземним прохідником на шахті «Октябрська» [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 12.04.2016 позивачу первинно було встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності за двома професійними захворюваннями хронічне обструктивне захворювання легенів, радикулопатія поперекова - крижова та третя група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває важкість і біль у грудях, задишку при незначному фізичному навантаженні, сильний кашель, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому. 03 вересня 2018 року ухвалою суду прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 14 вересня 2018 року відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Суха Балка» надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. 25 вересня 2018 року відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням, а не за станом здоров'я, при влаштуванні на роботу позивачу було відомо про умови праці та наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів, тобто відповідач не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON]В проти позову заперечували у повному обсязі, просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у відзивах на позовну заяву, які долучено до матеріалів справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною другою ст. 8 Конституції України встановлено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Стаття 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] 05.03.1994 по 26.09.2000 працював підземним прохідником на ПрАТ «Суха Балка» та був звільнений за власним бажанням, з 28.09.2000 по 13.07.2015 працював підземним прохідником на шахті «Октябрська» [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» звільнився у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою та не оспорюється сторонами (а.с.9-11). 19 лютого 2016 року на підприємстві [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Професійне захворювання виникло за обставин тривалої праці позивача на підприємствах у підземних умовах (а.с.12 - 15). Із санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 03.03.2015 року вбачається, що позивач [PERSON] працював на підприємствах відповідачів в умовах перевищених допустимих норм (а.с.16-19). Відповідно до медичного висновку ДУ «Український НДІ промислової медицини», за №242 від 09.02.2016 року, встановлено професійний характер наявних у [PERSON] захворювання професійне: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), радикулопатія поперекова- крижова. (а.с.20-21). Із довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії від 12.04.16 року, убачається, що [PERSON] при первинному огляді встановлена ступінь втрати професійної працездатності 60%, за двома професійними захворюваннями, третя група інвалідності. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно курортне лікування (а.с.22). При повторному переогляді 07.03.2017 року відсоток втрати працездатності не змінився (а.с23). З досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позивачу встановлено професійне захворювання, відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначених доказів. Відповідно медичних довідок, позивач в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово з 2016 по 2017 року знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні (а.с.26-52). Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на\~момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно частин 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~ Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від\~нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен компенсувати позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих\~умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, що відповідає ст. 173 КЗпП України, де закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. З огляду на акт розслідування\~\~хронічного професійного захворювання, виписки із історії хвороби позивача, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення відповідачем-підприємством під час праці на підприємствах позивача якісних та безпечних умов праці. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих позивачем доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, а тому спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Відповідно до вимог\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її\~прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У зв'язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони скористалися правом подать докази у справі безпосередньо до суду. Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачами в суді не заявлено про неналежність або ж недопустимість наданих\~позивачем доказів. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності в наслідок хронічних професійних захворювань, а також враховуючи характер захворювань, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоров'ю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, час роботи позивача на підприємствах і наслідків, що наступили, вік позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме стягнути у вигляді одноразового відшкодування, без утримання податку з доходів фізичних осіб з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в розмірі 40000,00 гривень, відповідача [PERSON] акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в розмірі 20000,00 гривень Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial