Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовом до «ВТБ Банк», третіх осіб- Гриник Н.М., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання договору іпотеки припиненим, скасування арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») було укладено кредитний договір № 10.25/07-КД, згідно якого банк надав Позичальнику кредит - грошові кошти у сумі 240\~000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань перед ПАТ «ВТБ Банк», між [PERSON] і ПАТ «ВТБ Банк» 27.06.2007 року було укладено договір поруки №10.25/07-ДП-1. Вважає, що договір поруки є таким, що припинив свою дію згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України. Письмових вимог Банку про сплату Поручителем боргових зобов'язань кредитора на її адресу не надходило. А відтак, вважає, що ним, як поручителем не було порушено зобов'язань поруки в зв'язку з невиконанням Банком умов цих договорів, тобто неповідомлення про необхідність сплати заборгованості боржника. Крім того, між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») 27.06.2007 року було укладено два договори іпотеки: квартири №5 в будинку №38 на вул. І.Франка у м.Львові посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №4518 та квартири №8 в будинку № 35 на вул. І.Франка у м.Львові, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №4515. 27.06.2007 року на вказані квартири, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] накладено арешт. Вказує на те, що оскільки договір поруки припинив свою дію, іпотечні договори аналогічно підлягкають припиненню. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні, що викладені у фабулі позовної заяви, просить такий задоволити. Представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» у судовому засіданні проти позову заперечив, зіславшись на безпідставність заявлених вимог, оскільки протягом шести місяців з дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку ст.1050 ЦК України було подано позов до суду, відтак, відповідно до норми ч.4 ст.559 ЦК України порука не припинилась. Третя особа [PERSON]та Приватний нотаріус ЛНО в судове засідання не з»явились; про час розгляду справи були належним чином повідомлені. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/. Судом встановлено, що 27 червня 2007 року ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 10.25/07-КД. згідно якого банк надав Позичальнику кредит - грошові кошти у сумі 240\~000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 10.25/07-ДП- 1 від 27.06.2007 року відповідно до якого [PERSON] на добровільних засадах поручився перед Банком за виконання зобов'язань Позичальником - [PERSON]. Крім того, 27 червня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] укладений договір іпотечний договір. Для забезпечення виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором № 10.25/07-КД від 27.06.2077 року [PERSON] передала в іпотеку Банку квартиру № 5 по вулиці І.Франка в будинку № 38 в місті Львові. Позивач вважає, що на момент предявлення банком позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, порука була припинена у звязку із закінченням строку її чинності. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В зв'язку із неповерненням коштів за кредитним договором № 10.25/07-КД. 18.08.2014 року ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова було відкрите провадження по справі № 466/6107/14-п. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 25.11.2015 року розгляд справи № 466/6107/14-п зупинено до вирішення даної справи. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Згідно ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Застава як окремий спосіб забезпечення зобовязання регулюється параграфом 6 глави 49 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.3 Закону України «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь яка дійсна існуюча вимога, що не суперечить законодавству України. При цьому, застава має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання. Частиною 1 ст.575 ЦК Украни передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Підстави припинення права застави визначені статтею 593 Цивільного кодексу України, а іпотеки, як її окремого виду, також і статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки: визнання іпотечного договору недійсним: знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. В позовній заяві відсутнє обґрунтування з посиланням на конкретні факти, обставини як підставу заявлених позовних вимог. Інформація позивача, викладена в позовній заяві та уточненнях до неї, не відповідає дійсності, є виключно констатацією наявності ряду нормативних актів і договорів укладених відповідно до вимог чинного законодавства України, які нстановлюють факт існування правовідносин між сторонами. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed