Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

13.10.2015 року АТ Укрексімбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32 051,67 швейцарських франків та 11 783,86 грн, а також понесених судових витрат (т.1 а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.02.2008 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір №761008С6. Відповідно до умов укладеного договору АТ "Укрексімбанк" надав відповідачу кредит в сумі 41 588,23 швейцарських франків з кінцевою датою погашення кредиту 04.02.2033 року, а відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати кредит в строки, зазначені графіком погашення кредиту. Однак, з лютого 2015 року відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно здійснював платежі, тому станом на 05.10.2015 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту 29 990 швейцарських франка та заборгованості по процентах, нарахованих за період з 01.02.2015 року по 04.10.2015 року 2 061,67 швейцарських франка, а також пені за період з 17.02.2015 року по 05.10.2015 року 11 783,86 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю, при цьому посилався на обставини, викладені в позові та письмових поясненнях (т.2 а.с.1-2). Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Після відновлення провадження сторони у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ Укрексімбанк. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, так як про день та час проведення судового засідання він дізнався 22.06.2017 року. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] 23.06.2017 року знайомився з матеріалами справи (т.2 а.с.245), а також здійснив їх фотокопіювання, а також тому, що подальше відкладення слухання справи призведе до порушення строків її розгляду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено кредитний договір № 76108С6 (т.1 а.с.8-11). Відповідно до п. 2.1.1. передбачено, що відповідно до положень та умов цього [PERSON] надає Позичальнику кредит у сумі 41 588 швейцарських франків 23 сантимів, що є еквівалентом 176 750,00 грн за курсом купівлі швейцарських франків на дату видачі кредиту, з кінцевою датою погашення 04 лютого 2033 року для оплати придбання нерухомого майна двокімнатної квартири загальною площею 43,0 км.м., житловою площею 30,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Банк виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 41 588,23 швейцарських франків, що підтверджується заявами про видачу готівки №1608, №1616, №1617, №1618, №1619, №1621, №1605 (т.1 а.с.29-32). Отже, за отримані кошти [PERSON] придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 08.02.2008 року (т.1 а.с.138). Як вбачається зі змісту п.2.8.1 кредитного договору від 08.02.2008 року виконання позичальником зобовязання за цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відтак, 08.02.2008 року між ВАТ «Державний експортно імпортний банк України» та [PERSON] укладено іпотечний договір №76108Z6 (а.с.146-148). Згідно п. 2.2.1. кредитного договору визначено, що Позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за користування Кредитом у Валюті Кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 7,32 % річних, але не менше 10,24 %. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання повноважним представником Банку та Позичальником, набуття чинності усіма правочинами (договорами, угодами), спрямованими на забезпечення зобовязань Позичальника за цим [PERSON], та діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань по договору. В наступному, 15.01.2010 року сторони підписали договір № 76108С6-1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №76108С6 від 08.02.2010 року (а.с.20) у звязку з чим графік погашення кредиту викладено в новій редакції (т.1 а.с.20-23). Також, 08.04.2013 року сторони підписали договір №76108С6-2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №76108С6 від 08.02.2010 р. (т.1 а.с.24) про нерозголошення інформації щодо позичальника. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2016 року відмовлено у визнанні кредитного договору неукладеним та встановлено, що при укладенні кредитного договору від 08.02.2008 року [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» досягли згоди з приводу усіх істотних умов договору, з моменту його укладення, договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору (т.2 а.с.174-176). Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.06.2016 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справи від 14.11.2016 року (т.2 а.с.166-168, 169-173) вищевказане рішення залишено без змін та отже набрало законної сили. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] умови зазначеного кредитного договору щодо своєчасного повернення Банку наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом не виконує з 17 лютого 2015 року. Згідно розрахунку в т.1 на а.с.5-7 станом на 05.10.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 32 051,67 швейцарських франків та 11 783,86 грн., з них: заборгованість по сумі кредиту 29 990,00 швейцарських франків, заборгованість за процентами 2 061,67 швейцарських франків, пеня за прострочення сплати кредиту за період 17.02.2015 року по 05.10.2015 року 5 105, 11 грн, пеня за прострочення сплати процентів за період 17.02.2015 року по 05.10.2015 року 6 678,75 грн. У звязку з чим, 23.02.2015 року, 23.03.2015 року, 22.04.2015 року, 25.05.2015 року, 22.06.2015 року, 01.07.2015 року та 06.08.2015 року відповідачу направлялась вимога про дострокове погашення кредиту (т.1 а.с.283, 284, 286, 287, 289, 291, 294). Крім того, згідно листа АТ Укрексімбанк від 19.11.2014 року вбачається, що [PERSON] пропонувалось розглянути питання щодо рефінансування заборгованості за кредитом з іноземної валюти в національну з одночасною реструктуризацією кредиту (шляхом встановлення відстрочки погашення боргу по кредиту) (т.1 а.с.279). У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти суми заборгованості, зазначеної у розрахунку позивача, а тому з метою зясування відповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості умовам укладеного договору та розрахунковим документам щодо видачі і погашення кредиту, за клопотанням відповідача судом призначено судову економічну експертизу. Згідно висновку експерта судово економічної експертизи №734-736/17-24 від 26.04.2017 року (т.2 а.с.207-234) вбачається, що відповідачем станом на 05.10.2015 року сплачено 37 627,20 швейцарських франків, в тому числі: основного боргу кредиту - 11 598,23 швейцарських франків та відсотків в сумі 26 028,97 швейцарських франків. Станом на 05.10.2015 року заборгованість за тілом кредиту становить 29 990,00 швейцарських франків, заборгованість за відсотками становить 2 061,67 швейцарських франків, розмір пені за період з 17.02.2015 року по 05.10.2015 року становить 10 945,35 грн. Даний висновок є повним, обґрунтованим, наявні відповіді на всі питання поставлені на вирішення експерта, відповіді чіткі та не мають припущень чи двозначного тлумачення. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Держаний експортно-імпортний банк України» належним чином реалізувало своє, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право вимоги дострокового погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушив зобовязання щодо повернення кредитних коштів, то на підставі ст.ст. 526, 536, 611, 1054 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №76108С6 від 08.02.2008 року слід задовольнити в межах зазначеної експертом суми, а саме: 32 051, 67 швейцарських франків та 10 945,35 грн. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (т.1 а.с.1), які згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню 10 918,15 грн судового збору (10 930,73х727 877,11/728 715,62) На підставі викладеного,

Outcome: partial