Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання за кожною стороною право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS], поділ даної квартири з врахуванням їх часток у вказаному майні, посилаючись на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира. Однак, домовитись в позасудовому порядку провести її поділ в натурі сторони не в змозі. Крім того, позивачі просять суд після проведення поділу даної квартири припинити право спільної сумісної власності сторін на нею, стягнути на їх користь з відповідача компенсацію від меншої ідеальної частки квартири в сумі 48891 грн. та зобов"язати останнього за свій рахунок відновити другий вихід з квартири. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] і представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що позивачі тривалий час в спірному будинку не проживали. І за цей час відповідач у ньому провів ремонтні роботи, замінив вікна та двері, провів воду, газ, опалення, добудував веранду. Крім того, представник відповідача [PERSON] звертає увагу суду на те, що спірний будинок є неподільним. А також просить суд застосувати строки позовної давності щодо вирішення даного спору, оскільки позивачі вже звертались до суду з аналогічним позовом в 2004 році, який був залишений без розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 369 ч. 1 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України с піввласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 364 ч. 1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку визнати за кожною стороною право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS], та провести її поділ відповідно до першого варіанту висновка експерта №6-69-14 від 25 квітня 2014 року, згідно якого необхідно виділити зі складу спільної часткової власності часток співвласників в натурі: [PERSON] та [PERSON] коридор 1-1 площею 9,6 кв.м., комору 1-2 площею 2,3 кв.м., кухню 1-3 площею 9,8 кв.м., житлову 1-4 площею 16,5 кв.м., загальною площею 38,2 кв.м.; [PERSON] коридор 1-1 площею 1 кв.м., житлову 2-1 площею 11 кв.м., житлову 2-2 площею 11,1 кв.м., сходову клітку І площею 11,9 кв.м., лоджію площею 3,5 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., зобов"язавши сторони переобладнати дверний проріз в перегородці між приміщеннями 1-1 і 1-2, обладнати перегородку в приміщенні 1-1, обладнати перегородку для влаштування тамбуру в приміщенні 1-1, переобладнати приміщення 2-2 під кухню, перенести перегородку між приміщеннями 2-1 і 2-2 в сторону приміщення 2-2 на 1,05 м., переобладнати систему електроосвітлення, водопостачання і опалення окремими для кожної квартири; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] компенсацію від меншої ідеальної частки даної квартири в сумі 48891 грн. Вказаний варіант поділу майна має найменше відхилення часток сторін від їх ідеальної частки в спірній квартирі та визначає менший розмір компенсації, яку необхідно стягнути в зв"язку з цим з [PERSON] на користь позивачів. Також, за таких обставин, суд вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності сторін на квартиру [ADDRESS]. Крім того, суд не вбачає підстав для зобов"язання відповідача за його рахунок відновлювати другий вихід з даної квартири, оскільки такі вимоги позивачів є необгрунтованими. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України п озовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В даному випадку суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки позивачі вправі звернутись до суду з вимогою про поділ майна в будь-який момент при наявності з цього приводу спору.

Outcome: partial