Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

16.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. про визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В будинку вона проживає з сином [PERSON] , відповідачі в її будинку не проживають, а лише зареєстровані. Відповідачі з серпня 2010 року вибули на постійне місце проживання в житловий будинок [ADDRESS]. На підставі ст. 167 ЖК України відповідачі втратили право користування жилим приміщенням , житловим будинком [ADDRESS] , в добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона є власником [ADDRESS]. В серпні 2010 року відповідачі виїхали добровільно на постійне проживання в в село Соловіївка, до батьків [PERSON], вона просила їх виписатись, але вони не хочуть виписуватись. Просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, судові витрати взяла на себе. Відповідачі [PERSON],[PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи двічі в судове засідання не з»явились, від них до суду не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідачів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, позивачка проживає у власному будинку [ADDRESS] разом з сином,раніше з ними проживала його дружина та двоє дітей, після розлучення, приблизно з 2010 року , дружина та діти переїхали жити в с. Соболівку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає по сусідству з позивачкою в с. Скочище. Позивачка мешкає у власному будинку разом з сином. Після розлучення приблизно в 2010 році, невістка позивачки та двоє внуків переїхали жити до батьків невістки в село Соболівку. Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право власності, [PERSON] являється власницею будинку [ADDRESS] ( а. с. 5 ). Довідка Скочищенської сільської ради від 14.09.2015 року свідчить , що [PERSON].[PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку позивачки в [ADDRESS].а.с.7). Акт обстеження будинку позивачки від 25.09.2015 року підтверджує що відповідачі в будинку [ADDRESS] не проживають з серпня 2010 року ( а.с. 9). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок , користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Цивільні відносини між власником будинку і колишніми членами його сім"ї в частині підстав , за наявності яких колишній член сім"ї може бути визнаний таким , що втратив право користування жилим приміщенням , не врегульовані ЖК України , іншими актами цивільного законодавства. Тому суд вважає , що відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України до таких правовідносин слід застосувати ст. 167 ЖК України за аналогією закону. Згідно ст. 167 ЖК України у разі вибуття члена сім"ї наймача з будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, член сім"ї, який вибув , втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі в будинку позивачки не проживають з серпня 2010 року, вони вибули на проживання в інший населений пункт з власної ініціативи, а тому є підстави для визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [PERSON] з дня вибуття- з серпня 2010 року. На підставі ст.ст. 150,156,167 Житлового кодексу України та

Outcome: approved