Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора Головного ТУЮ в Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO]. в с.Матієво помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS]. Заповітного розпорядження залишено не було. Позивачка вказує, що на день смерті спадкодавця і по теперішній час продовжує проживати у спадковому будинку. Вступила в управління і володіння житловим будинком відразу після смерті спадкодавця. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]., який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК Україниза результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] в с.Матієво Виноградівського району помер чоловік позивачки - [PERSON]. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку в [ADDRESS] На час смерті спадкодавця [PERSON], у спадковому житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON], 1962 р.н. та донька [PERSON], 1990 р.н. Відповідачем по справі є донька спадкодавця [PERSON], яка спадщину не прийняла. Згідно письмової заяви відповідач [PERSON] спадкове майно не прийняла, претензій не заявляє. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду, що стверджується листом нотаріуса за №14/01-16 від 15.02.2018 року. Згідно виготовленого технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №260 від 06.04.2018 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та згідно довідки Матіївської сільської ради від 24.01.2018 року №58 рахується за [PERSON], який помер [INFO]. Згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved