Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

12 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON] в м.Татарбунари Одеської області у віці 68 років. За життя останній заповіту не вчиняв. Після його смерті залишилося домоволодіння [ADDRESS]. Вищевказане домоволодіння позивачі мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом. Після смерті спадкодавця вони своєчасно звернулися до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено з причини відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. У зв'язку з вищевикладеним та тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачів, адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.71). Представник Татарбунарської міської ради Одеської області до суду не з'явився, направив заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.60). Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.1972 року (а.с.5) батьками [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.09.1992 року (а.с.6), [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 26.09.1992 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінене на «[PERSON]». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.1978 року (а.с.8) батьками [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.06.2016 року (а.с.9), [PERSON] помер [INFO] року в м.Татарбунари Одеської області у віці 68 років. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] судом не встановлено. Дружина померлого, [PERSON], померла [INFO] року у м.Татарбунари Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2012 року (а.с.53). Довідкою №1224 від 15.07.2016 року (а.с.17) підтверджується, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Крім нього в будинку згідно домової книги зареєстровані: зять - [PERSON], та син - [PERSON]. Відповідно до повідомлення нотаріуса №1222/02-14 від 25.11.2016 року (а.с.18), [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості (а.с.а.с.21-52) вартість домоволодіння загальною площею 84,2 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], складає 121 903 грн. Позивачі зазначили, що правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння відсутні, проте надали до суду копії документів, підтверджуючих право спадкодавця на домоволодіння. Так, випискою з рішення Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради від 13.02.1976 року (а.с.11), підтверджується, що [PERSON] надано право індивідуального будівництва за адресою: [ADDRESS]. Будівництво проводилося з лютого 1976 року. Про ознайомлення з кресленням будівництва та своїми обов'язками [PERSON] підписав підписку 23.02.1976 року (а.с.12). Копією рішення Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради №198 від 22.11.2012 року (а.с.10), підтверджується факт прийняття рішення про оформлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Цим рішенням зобов'язано БТІ видати свідоцтво про право власності. Таким чином, позивачі надали докази того, що у встановленому законом порядку спадкове домоволодіння було побудоване спадкодавцем та його право власності оформлене рішенням Татарбунарської міської ради (а.с.10), але [PERSON] за життя не зареєстрував його в установленому законом порядку та не виготовив відповідне свідоцтво на право власності. На підтвердження технічних характеристик домоволодіння позивачі надали виготовлену технічну документацію на спірне домоволодіння (а.с.а.с.13-16). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст.25, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Право власності на спірний спадковий будинок було набуто після закінчення його будівництва відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Враховуючи, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (тобто будинок не є самовільним будівництвом), і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, слід дійти висновку, що спірне домоволодіння є об'єктом права власності, а тому наявні правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на це домоволодіння у порядку спадкування. Відтак, суд приходить до переконання про можливість задоволення вимог позивачів про визнання за ними права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved