Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

16 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Як підставу заяви зазначено, що [INFO] року в м. Ірміно м. Стаханів Луганської області померла її мати [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 21 від 07.03.2019 року, виданому поліклінікою № 3 Стаханівської центральної міської лікарні Луганської Народної Республіки. Звернувшись до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з метою отримання свідоцтва про смерть матері [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть українського зразка, отримала офіційну відмову в зв'язку з відсутністю підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Додатково було роз'яснено, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи на підставі документів, оформлених закладами на території непідконтрольній українській владі. Встановлення факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації смерті її матері, отримання свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України та оформлення спадкових прав. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с. Колесниківка Купянського району Харківської області, громадянки України, яка померла [INFO] року в м. Ірміно м. Стаханів Луганської області Україна. У судове засідання заявник не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, заявлену вимогу підтримує і наполягає на її задоволенні (а.с. 15). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 20). З'ясувавши позиції заявника та представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до паспорту громадянки України серії [NUMBER] від 11.07.1997 року, виданому Первомайським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженка с. Колесніківка Купянського району Харківської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.09.1982 року вбачається. що [PERSON] [INFO], 03.09.1982 року уклала шлюб із [PERSON], [INFO] та змінила прізвище із "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.1955 року [PERSON] народилася [INFO] року в с. Колесніківка Купянського району Харківської області, матір'ю зазначена [PERSON] (а.с. 17, 18). Згідно паспорту громадянки України серії [NUMBER] від 08.10.1999 року, виданому Стахановським МВ УМВС України в Луганській області, мати позивача [PERSON], [INFO], уродженка с. Колесниківка Куп'янського району Харківської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 21 від 07.03.2019 року, виданого поліклінікою № 3 Стаханівської центральної міської лікарні Луганської Народної Республіки, [PERSON] померла [INFO] року в м. Ірміно Луганської Народної Республіки у віці 88 років, причина смерті: хронічна серцева недостатність, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз (а.с. 8). Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року (в редакції розпорядження КМУ № 79-р від 07.02.2018 року) місто Ірміно віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, місце смерті [PERSON], а саме м. Ірміно м. Стаханів Луганської області, є тимчасово окупованою територією України. [PERSON] звернулася до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з метою реєстрації факту смерті матері [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть українського зразку, однак отримала офіційну відмову в зв'язку з відсутністю підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 9). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно роз'ясненням у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» громадянам України ґарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 7 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18 жовтня 2000 року номер 52/5 державна реєстрація смерті поводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З вищенаведених правових норм слідує, що лікарське свідоцтво про смерть № 21 від 07.03.2019 року, видане поліклінікою № 3 Стаханівської центральної міської лікарні Луганської Народної Республіки на ім'я [PERSON], померлої [INFO] року, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість здійснити державну реєстрацію факту смерті, отримати заявнику свідоцтво про смерть українського зразку, видане державним органом України, та реалізувати спадкові права.

Outcome: approved