Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

12.03.2018року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 27.02.2009 року вона зареєструвала\~ шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Остаточно шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені півроку тому, із цього часу вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство, кожен з них має свій бюджет. Вони з відповідачем не домовилися про добровільне утримання з його боку сина. Відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, третім особам аліменти не сплачує. Просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, на утримання дитини [PERSON], [INFO], до його повноліття на її користь, стягнути з відповідача судові витрати у сумі 704,80грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн., з тих підстав що він зареєстрований як СПДФОП та має за 4 квартал 2017року дохід у розмірі 9100грн., а також має на утриманні непрацездатну матір [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 2 групи, і проживає в Белгородській області та за якою він здійснює догляд. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він в судове засідання зявитися не має можливості, у звязку з перебуванням у щорічній відпустці з 27.07.2018року по 03.07.2018року. Доказів поважності причин неявки до суду відповідача та його представника, суду не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає\~ частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №245 /а.с.11/. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Відповідно до довідки ЖК «Призма №293» від 06.03.2018року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS], разом з нею зареєстрований та проживає син [PERSON] /а.с.3/. З позову вбачається, що сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Крім того судом було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як ФО-П, відповідно до копії декларації платника єдиного податку за 2017 рік мав дохід у розмірі 9100грн., та має матір [PERSON] [INFO], яка має 2 групу інвалідності /а.с.27,28,29/ Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини,\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів, наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно\~ст. 183 ч. 1 СК України\~частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно\~Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в звязку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2018року, і до досягнення сином повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за позовні вимоги про стягнення аліментів, та на користь відповідача за вимоги про розірвання шлюбу. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500грн., то суд в цій частині позову відмовляє, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею було сплачено 500 грн. на правову допомогу. Так, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial