Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

18 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Зимнівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві покликається на ту обставину, що у [ADDRESS] проживав та був зареєстрований його дід, [PERSON] , з яким позивач також проживав та був зареєстрований у вказаному будинку. 30 листопада 1999 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, зробивши на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження про те, що все належне йому на день смерті майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що він матиме право за законом чи за заповітом, він заповідає йому, [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому на праві приватної власності майно, яке складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії BЛ №0126575 розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с. Бубнів Володимир- Волинського району Волинської області. Після смерті діда позивач прийняв спадщину,вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке належало покійному, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом із дідом. У діда від першого шлюбу була дочка - відповідач у справі [PERSON] , яка зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, вона не має права на спадкування майна після смерті дідуся, оскільки відповідно до заповіту, який не змінений і не відмінений, усе своє майно він заповів саме позивачу. Отже, після смерті діда, він є єдиним спадкоємцем майна покійного. Проте, оформити спадщину в нотаріальному порядку на право на земельну частку (пай) не може, так як не збереглися оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) і запропоновано для вирішення питання визнання права власності на дане майно звернутися до суду, що підтверджується постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області від 03.07.2019 року №1325/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос», розміром, 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії BЛ № 0126575, виданого 27 лютого 1997 року Володимир-Волинською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 13 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], яке він успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 31 липня 2019 року до суду надійшла заява (відзив) співвідповідача по справі - Зимнівської сільської ради, яка визнала позовні вимоги та просить розгляд справи провести у їх відсутності. 06 серпня 2019 року за клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду витребувано з Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 06 серпня 2019 року у справі закрито підготовче провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Співвідповідач - Зимнівська сільська рада - визнала позовні вимоги та просить розгляд справи провести у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, вважають що відповідач, як рідна дочка спадкодавця, має право на спадщину, що відкрилась після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у [ADDRESS] проживав та був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується довідкою Зимнівської сільської ради та копією свідоцтва про його смерть. Довідкою №397 від 19.06.2019 року, виданою Зимнівською сільською радою, стверджується, що позивач по справі [PERSON] на день смерті [PERSON] також був зареєстрований за даною адресою та проживав разом із ним в одному будинку. При житті, 30 листопада 1999 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, зробивши на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження про те, що все належне йому на день смерті майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що він матиме право за законом чи за заповітом, він заповідає йому, [PERSON] . Дана обставина стверджується копією заповіту та матеріалами спадкової справи, заведеної [PERSON] держнотконторою після смерті [PERSON] . Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною п`ятою статті 1258 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] , спадщину за заповітом прийняв позивач по справі, який був зареєстрований за даною адресою та проживав разом із ним в одному будинку, хоча заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач подав лише 03 липня 2019 року. Відповідач [PERSON] , яка є рідною донькою спадкодавця [PERSON] , доказів на підтвердження її права на обов`язкову частку у спадковому майні, суду не надала. Окрім цього, вона не проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини та у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, а подала таку заяву за межами даного строку лише 10 травня 2012 року. За таких обставин справи суд вважає, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , є позивач по справі [PERSON] . У вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про його право на спадщину нотаріусом позивачу було відмовлено, що стверджується постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області від 03.07.2019 року №1325/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не збереглися оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай). За таких обставин справи, єдиним способом захисту майнових прав позивача є визнання за ним права власності на спадкове майно шляхом задоволення його позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.1220, 1223, 1258 ЦК України,

Outcome: approved