Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування свого позову позивач вказала, що 16 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 452. У шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]. 11 серпня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], де й проживають по даний час. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 22 травня 2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Родина позивача здійснила її поховання, що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 23 травня 2018 року. У зв'язку з цим малолітня дитина [PERSON], [INFO]., стала напівсиротою. [PERSON] являлася рідною сестрою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], яке видане 07.07.1990р. та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 09.09.1980р. Сестра ще за життя з дітьми проживала разом з позивачем та їх батьками по [ADDRESS], тому участь у догляді, утриманні та вихованні дітей [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., сім'я позивача здійснює уже давно. Батько дітей [PERSON] ще до розірвання шлюбу самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно дітей та проживає [ADDRESS]. Отже, діти залишилися на повному утриманні позивача та її батьків (пенсіонерів), їх догляді та вихованні. Після смерті сестри позивач відчуває себе відповідальною за життя, здоров'я та виховання племінників. Малолітня [PERSON], окрім матеріального забезпечення і виховання, потребує юридичного захисту і представництва її прав та інтересів. Уже повнолітній [PERSON] також потребує підтримки, оскільки здобуває вищу освіту. Таким чином матеріальне забезпечення, виховання, навчання племінників здійснюється тільки позивачем та її батьками. Відповідач по справі в цьому участі не приймає, тому що не має ані фінансової, ані за станом здоров'я можливостей. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 31.08.2018 р., складеного службою у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, відповідач проживає в м. Жашків разом з матір'ю, сестрою та її трьома малолітніми дітьми. [PERSON] надав пояснення, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з його станом здоров'я та матеріальним становищем. Надав копію паспортних даних та ідентифікаційного коду, довідку ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області № 53901/02-09 від 31.08.2018р. про те, що являється інвалідом III групи, довідку Жашківської ЦРЛ №249 від 31.08.2018р. довідку про склад сім'ї [PERSON], довідку характеристику надану виконкомом Жашківської міської ради Черкаської області. При цьому, згідно акту обстеження умов проживання дитини, комісією зі служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 29.08.2018р., малолітня [PERSON] та її брат всім необхідним забезпечені, дітям створено належні умови для виховання та проживання. [PERSON] навчається у Спеціалізованій школі І-ІІІ ст. №148 з поглибленим вивченням української мови та літератури імені Івана Багряного поряд з місцем проживання з першого класу, що підтверджується наданою характеристикою на учня. Відповідно до Висновку №103008-2839 від 30.08.2018р. Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації вважає за можливе тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] в сім'ю тітки [PERSON] до вирішення питання про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] Отже, відповідач, являючись батьком малолітньої [PERSON], свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально їй не допомагає, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї неповнолітньої доньки, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує батьківські збори в школі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; тощо. Тож відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, що свідчить про свідоме нехтування батьком своїми обов'язками. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходяться на повному утриманні позивача. Для її розвитку позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Позивачем буде створено племінниці усі необхідні умови для здорового фізичного та морального розвитку, духовного збагачення. Це особливо потрібно зараз, коли дитина втратила матір та потребує жіночої підтримки та контролю. Позивач робила все можливе для того, щоб діти не так болісно відчули відсутність піклування з боку матері. Позивач постійно працює, за місцем роботи зарекомендувала себе як відповідальний співробітник, має високу культурну, моральну та духовну сутність, відповідально ставиться до виконання своїх обов'язків по відношенню до племінників, самостійно вирішує важливі питання, пов'язані з їх вихованням та утриманням, оточує дітей турботою та любов'ю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, вказані вище дії відповідача є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], а тому позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордера серії КВ №7332808 від 20.08.2018р., не з'явилися. При цьому представник позивача - адвокат [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Поліщук О. - у підготовче засідання не з'явився, проте надіслав до суду листа, в якому просить розглядати справу без його присутності та прийняти рішення у найкращих інтересах дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - представник служби у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Степанова О.В., яка діє на підставі довіреності від 19.10.2018р. №494/01-31 - у підготовче засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд цивільної справи проводити у її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що 16 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 452. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей: неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]., актовий запис про народження №906, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 14.12.2014р. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 11 серпня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 22 травня 2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На підставі копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] установлено, що [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., являються рідними сестрами. 21.08.2018р. [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві із заявою, в якій повідомила, що бажає залишити у своїй сім'ї [PERSON], [INFO]., з подальшим влаштуванням на правах підопічної. Прийняла [PERSON] на проживання до себе в сім'ю на період з 21.08.2018р. до прийняття рішення органом опіки та піклування Дніпровської РДА в м. Києві. На підставі вищевказаної заяви позивача службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] у сім'ї тітки [PERSON] та установлено, що дитині створено належні умови для проживання та виховання. Загрози життю та здоров'ю дитини не виявлено, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини №212 від 29.08.2018р. Службою у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації було проведено обстеження умов проживання відповідача [PERSON], в результаті якого встановлено, що відповідач проживає в м. Жашків разом з матір'ю, сестрою та її трьома малолітніми дітьми. Також у [PERSON] було відібрано пояснення, в якому він вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з його матеріальним становищем та станом здоров'я. З довідки ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області № 53901/02-09 від 31.08.2018р. вбачається, що [PERSON] являється інвалідом III групи. З довідки-характеристики, наданої виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області №6484 від 31.08.2018р. вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає [ADDRESS], має середню технічну освіту, розлучений, має неповнолітню дитину. З характеристики на ученицю 4-А класу [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається у спеціалізованій школі №148 в м. Києві з першого класу. Досягненнями дитини у навчанні найчастіше цікавилися мама та тітка [PERSON]. Батько участі у вихованні дитини не брав, у школі був лише один раз. Відповідно до висновку №103008-2839 від 30.08.2018р. про можливість тимчасового влаштування малолітньої [PERSON], службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві було прийнято рішення про можливе тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] в сім'ю тітки [PERSON] до вирішення питання про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про їх духовний і моральний розвиток, не відвідує її, взагалі не цікавиться її життям, а тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування, і вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». У підготовчому засіданні було досліджено заяву відповідача [PERSON], в якій останній визнав позовні вимоги позивача [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на вищевказані обставини, приймаючи до уваги заяву відповідача [PERSON], а також враховуючи, перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку про небажання батька брати участь у вихованні дочки, та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. У відповідності до положення ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утриманні його малолітньої дитини[PERSON], а також судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved