Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача за договором фінансового лізингу. Позивач, уточнив підстави позову, свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2015 року між ним і відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №002507 з додатками, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді трактора марки «Foton FT 504» вартістю 350000 грн. (14000 дол.США) та передати цей трактор у його користування, що у свою чергу зобовязало його сплачувати відповідачу за користування трактором періодичні (лізингові) платежі. Договір фінансового лізингу передбачав за ним право отримати у власність трактор за умовами повної сплати його вартості та інших витрат. Згідно із п.1.7. ст.1 договору трактор передається в користування протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізинодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.6. ст.9 договору, тобто мав сплатити 50 % вартості трактора у вигляді авансових платежів (7000 дол.США) з щомісячним авансовим платежем 583,33 дол.США, 1400 дол.США адміністративного платежу (10% вартості предмета лізингу), 420 дол.США комісії за передачу предмета лізингу (3% вартості предмета лізингу), що також установлено додатком №1 до договору «Графік сплати авансового платежу». 20.11.2015 року на виконання договору фінансового лізингу позивач сплатив ТОВ «Лізингова компанія [PERSON]» авансовий платіж в розмірі 36000 грн. Відповідач, усупереч домовленості, не придбав і не надав у його користування предмет лізингу. Вважає, що договір фінансового лізингу не відповідає вимогам діючого законодавства, відповідач уклавши даний договір та вчинивши дії на його виконання шляхом отримання від позивача коштів авансового платежу, порушив законні права та інтереси як споживача. 15.01.2016 року позивач подав відповідачу заяву про повернення сплачених ним коштів за даним договором у розмірі 36000 грн. авансу. Листом від 04.02.2016 року за №1544 відповідач повідомив, що сплачені за договором кошти у розмірі 36000 грн. зараховані як адміністративний платіж в розмірі 35000 грн. і 1000 грн. як аванс, хоча згідно банківського переказу, здійсненого на підставі наданого відповідачем рахунку із найменування авансового платежу, вся сума проведена і сплачена як авансовий платіж. При цьому відповідач також повідомив, що адміністративний платіж у розмірі 35000 грн. не підлягає поверненню. У звязку із тим, що відповідач за недійсним договором, без належних правових підстав, набув грошові кошти позивача у розмірі 36000 грн., повернути їх в добровільному порядку відмовився, чим порушив законні права позивача та інтереси як споживача, [PERSON] вимушений звернутися до суду із цим позовом. Посилаючись на укладання спірного договору відповідачем без відповідного дозволу (ліцензії) на надання фінансових послуг,недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, просить суд визнати недійсним вказаний договір та стягнути з відповідача на його користь 36000 грн. авансового платежу за договором. Понесені судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно змісту якої просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення підстав позову наполягав у повному обсязі. Не заперечував проти ухваленням судом заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи,вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 20 листопада 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія [PERSON]» (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №002507 з додатками, за яким Лізингодавець зобов'язується придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді трактора марки "Foton FT 504" вартістю 350000 грн.(14000 дол.США) та Лізінгоодержувач зобовязується прийняти Предмет Лізінгу та сплачувати Лізінгові платежі згідно умов договору. Договором встановлена певна процедура виконання умов, а саме: п. 1.7. ст.1 визначено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, Сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.6. ст.9 даного Договору. 20.11.2015 року на виконання договору фінансового лізингу позивачем сплачено ТОВ «Лізингова компанія [PERSON]» авансовий платіж в розмірі 36 000 грн., після чого між сторонами було підписано Договір фінансового лізингу №002507 від 20 листопада 2015 року. 15 січня 2016 року позивач подав заяву ТОВ «Ваш Авто» в якій просив розірвати договір №002507, сплачені ним кошти просив повернути на картку №5363 5423 0513 8506 «ПриватБанк». Згідно змісту копії листа №1544 ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», відповідно до даного Договору позивачем було виплачені кошти в розмірі 36000 грн., які згідно п.9.7 враховані як Адміністративний платіж в розмірі 35000 грн. та [PERSON] в розмірі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника)\~\~відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Договір фінансового лізингу від 20 листопада 2015 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON], нотаріально посвідчено не було. Крім того, відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ст. 1,4, 5, 7 до фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Фінансовими вважаються такі послуги: фінансовий лізинг. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Згідно Положення про надання окремих фінансових послуг юридичними особами - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків\~\~фінансових послуг України від\~\~22 січня 2004 N 21 юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими (засновницькими) документами, передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послуг, а також за наявності: 1) внутрішніх правил з надання послуги з фінансового лізингу, затверджених уповноваженим органом\~\~юридичної\~\~особи,\~\~згідно установчих документів; 2) кваліфікованих працівників, які безпосередньо здійснюють діяльність з фінансового лізингу (укладання, супроводження та виконання відповідних договорів), які мають вищу освіту\~\~за фінансовим, економічним або юридичним напрямами, та не мають непогашеної або незнятої судимості за корисливі злочини;\~\~3) довідки про взяття на облік юридичної особи (далі - Довідка), виданої Держфінпослуг та/або Нацкомфінпослуг (додаток 1);4) керівників (засновників), які не мають непогашеної або незнятої судимості за корисливі злочини; 5) документа,\~\~що\~\~підтверджує право власності\~\~або користування приміщенням за місцезнаходженням юридичної особи. Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Згідно змісту копії Витягу з Державного реєстру фінансових установ, дані щодо ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» як фінансової установи відсутні. Тим самим, товариство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг не отримувало. Інформація щодо Товариства до Державного реєстру фінансових установ та Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, не внесена, статусу фінансової установи товариство не набуло. Відсутність ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб суперечить вимогам законодавства та є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно ст. 216, 1167 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Положеннями ст.4, ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів", ч.5 ст.110 ЦПК України передбачено захист прав споживача судом та за правилами альтернативності підсудності. У зв'язку з виконанням умов правочину, [PERSON] сплатив 36000 грн. за договором фінансового лізингу, що підтверджується копією квитанції №0.0.465063090.1 від 20.11.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved