Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

17 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним рішення про приватизацію житла, свідоцтва, відновлення порушеного права, в якому просить суд: визнати частково недійсними наказ Управління житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26.08.1999 р. за № 230 на приватизацію квартири [ADDRESS] в частині включення до числа власників квартири його, та видане на його підставі Свідоцтво про право власності на житло від 26.08.1999 р., виключивши його з числа співвласників квартири [ADDRESS] та відновити його право на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України від 19.06.1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду». В обґрунтування позову вказує, що він є військовослужбовцем. Вказує, що з 25.02.1998 р. він проходив службу у м. Вінниця та проживав і був зареєстрований в гуртожитку на [ADDRESS] . З 23 червня 2016 року його сім`я у складі 4 особи ( він, дружина, син і донька) перебуває на квартирному обліку у Рівненському гарнізоні, що стверджується Довідкою №401 від 29.12.2018 р. Вказує, що на даний час йому випадково стало відомо про те, що він був включений у приватизацію житла, яку проводили його батьки, а саме: на квартиру [ADDRESS] , де я був зареєстрованим лише до 25.02.1998 р. Зазначає, що 26.08.1999 р. наказом №230 Управління Житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира була безоплатно приватизована. На час приватизації у квартирі постійно проживали і були зареєстровані його батьки [PERSON] , [PERSON] та сестра [PERSON] 26.08.1999 р. на виконання зазначеного наказу №230 органом приватизації - Рівненським міським бюро технічної інвентаризації було видане Свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка передана у спільну сумісну власність, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право спільної сумісної власності зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації і записане в реєстрову книгу №146203-40641. Однак на момент приватизації він не проживав і не був зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , і за ним відповідно до ст. 71 ЖК України не зберігалося право на житло понад шість місяців, тобто вказує, що він не мав права і не бажав брати участь у приватизації квартири. Тому вважає, що він безпідставно був включений до складу учасників приватизації та власників квартири, і відповідачем - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради неправомірно було прийняте рішення про використання ним права приватизувати займане житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз, що призвело до порушення його права на отримання і користування державним житлом відповідно до вимог закону. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд відмовити в задоволенні позову повністю. Представник Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду були повідомлені належним чином. Однак будучи раніше присутніми на судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] є військовослужбовцем. З 23 червня 2016 року його сім`я у складі 4 особи ( він, дружина, син і донька) перебуває на квартирному обліку у Рівненському гарнізоні, що стверджується Довідкою №401 від 29.12.2018 р. 26.08.1999 р. наказом №230 Управління Житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира була безоплатно приватизована. 26.08.1999 р. на виконання зазначеного наказу №230 органом приватизації - Рівненським міським бюро технічної інвентаризації було видане Свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка передана у спільну сумісну власність, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право спільної сумісної власності зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації і записане в реєстрову книгу №146203-40641. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Абзацом першим\~статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~\~визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ч. 5\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. За приписами частини першої\~статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим\~статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до частин 2\~ст. 4 Закону № 2482-ХІІ\~житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Частинами першою та четвертою\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України N 396 від 16.12.2009 року\~затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Так, пунктом 18 вказаного положення передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. На момент отримання даного свідоцтва про право власності на житло позивач був повнолітнім, йому виповнилось 26 років, письмову згоду на приватизацію вищевказаної квартири він надавав, заяву на приватизацію вказаної квартири писав, що підтверджується заявою а.с. 24. Що було підтверджено самим позивачем в судовому засіданні, оскільки він вказав, що дану заяву підписував. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української PCP жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо) - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Тому твердження позивача, що на час приватизації квартири за ним не зберігалося право на житло і він не мав права на приватизацію судом до уваги не береться. Слід зазначити, що наслідком порушення вимог ч. 2\~ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"\~може бути визнання приватизації недійсною. При цьому законодавством не передбачено визнання приватизації частково недійсною, а разом із цим свідоцтва про право власності частково недійсним. На підставі викладено, суд приходить до висновку в задоволені позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed