Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] 04.12.2017 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2016 року, який було укладено у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №41. За час спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьками якої записані вона з відповідачем і яка на даний час проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Окрім того вона (позивач) не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного заробітку чи іншого доходу немає. Відповідач є фізично здоровою людиною, їй відомо, шо він працює охоронцем, а також виконує роботи з монтажу вікон та дверей, інших утриманців не має, проте не надає кошти на її утримання та дочки і не займається вихованням дитини, а її доходи є недостатніми для утримання дитини, яка потребує значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 3500,00 грн. щомісячно на дитину з урахуванням індексації до повноліття дочки та аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просили позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] визнав частково та зазначив, що відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної допомоги на утримання позивача до досягнення дочкою трирічного віку в розмірі 1500,00 грн. не визнав повністю. Суду пояснив, що згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.03.2013 року з відповідача вже стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та Андрія у розмірі по 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Зазначає, що [PERSON] не має можливості сплачувати допомогу на утримання дружини, оскільки крім того він офіційно ніде не працює, свого житла немає, а проживає у квартирі своєї мами разом із нею, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на утримання позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 25.02.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними було укладено у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №41 (а.с.5) За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO],батьками якої записані сторони по справі (а.с.4). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, що не заперечується самими сторонами та підтверджується актом обстеження умов проживання, виданим Надвірнянською міською радою (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8\~ст.8 СК України\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.\~2,\~8 Закону України «Про охорону дитинства»\~завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз"яснення, викладені в пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст. 182 цього кодексу\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років -\~1492 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дитини та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свою дочку в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти достатні кошти для прожиття, відповідач суду не наддав. За вказаних обставин і з врахуванням стану здоров"я дитини, яка періодично хворіє, що підтверджується довідками лікаря дитячої лікарні м.Надвірна (а.с. 54-55), а також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1500 грн. на дитину з подальшою її індексацією до досягнення нею повноліття. Позивач також заявила вимогу про стягнення аліментів (коштів) на її утримання на час перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стосовно якої суд зазначає наступне. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної норми право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти на утримання дружини можуть присуджуватися у частці від заробітку (доходу) чоловіка і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.07.2016 року до 26.04.2019 року, що підтверджується копією наказу Відділу освіти Надвірнянської РДА № 233/1 від 07.07.2016 року (а.с.7). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей, однак з наданої суду копії вироку Надвірнянського районного суду від 24.07.2014 року (а.с.29) вбачається, що відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а з копії постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 01.06.2017 року вбачається, що стягувач [PERSON] просила повернути їй виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] без подальшого виконання (а.с.50) Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей в мізерному розмірі, а не у визначеному судом, що підтверджується копіями фіскальних чеків від 23.02.2017 року на суму 612,00 грн., 21.04.2017 року на суму 510,00 грн., 26.05.2017 року на суму 612,00 грн. та 13.12.2017 року на суму 714,00 грн. (а.с. 27). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 18.12.2017 року, виданого депутатом Надвірнянської міської ради вбачається, що відповідач не працює, проживає разом із мамою (а.с.26). Судом достовірно встановлено, що позивач не працює, здійснює утримання малолітньої дитини дочки [PERSON] до 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно не утримує, хоча має таку можливість, так як працює по тимчасових заробітках, має непостійний та мінливий дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Жодних належних доказів неспроможності сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини відповідач суду не надав. Разом із цим, суд вважає, що вимога позивача про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, тому приходить до висновку про необхідність її задоволення в частині стягнення з відповідача коштів на утримання позивача в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки судом встановлено, що позивач позбавлена можливості самостійно заробляти кошти з підстав необхідності постійного піклування про спільну дитину сторін. Тому оцінюючи здобуті докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі на користь позивача та в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 80, 84, 182, 184 СК України,

Outcome: approved