Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свій позов мотивує тим, що вона є власником 70/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Іншим співвласником 30/100 частин даної квартири є її брат - [PERSON] ЇЇ колишній чоловік - [PERSON], шлюб з яким розірвано 21.07.2009 р. , та син - [PERSON] з 1996 та 1997 років відповідно і по теперішній час зареєстровані у вказаній квартирі. З 2016 року відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає та не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг, в квартирі відсутні його особисті речі. Місце його проживання невідомо, засоби зв'язку відсутні. Відповідач [PERSON] з 2012 року виїхав до США та з того часу не повертається до місця своєї реєстрації, жодних витрат на утримання житла він також не несе. Реєстрація [PERSON], [PERSON] в даній квартирі призводить до збільшення розміру платежів за житлово-комунальні послуги, обмежує права [PERSON] як власника. [PERSON] за таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 21.07.2009 року, однак фактично відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2016 року. Квартиру він залишив добровільно. Спорів щодо його проживання за місцем реєстрації немає. Засоби зв'язку з [PERSON] відсутні. Її син [PERSON] з 2012 року виїхав до США та з того часу за місцем реєстрації також не проживає ; добровільно знятися з реєстрації [PERSON] немає можливості, так як постійно проживає закордоном. Реєстрація [PERSON], [PERSON] у квартирі впливає на розмір оплати за житлово-комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України , відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.Відповідачі у визначений судом строк відзив на позовну заяву [PERSON] не подали. Третя особа [PERSON] . в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради Погорєлова Л.Г., що діє на підставі довіреності, до суду не з'явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. Допитана в судовому засядінні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації, пояснивши, що вона є головою правління ОСББ «Мозаїка» та їй не відомо ні про які конфлікти чи скандали з приводу проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS]. Квартиру відповідачі залишили добровільно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй матір'ю, [PERSON] - батьком, [PERSON] - братом. Відповідачі тривалий час не мешкають за місцем реєстрації, їх речей в квартирі немає, жодних витрат на утримання житла вони не несуть. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, оголосивши заяву третьої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 21.07.2009 року складено відповідний актовий запис № 252. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] Прізвище позивача до державної реєстрації шлюбу - "Дубова", що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.03.2018 року. На підставі Договору дарування, посвідченого 05.11.1996 року державним нотаріусом Четвертої Харківської держнотконтори , позивач є власником 70/100 квартири [ADDRESS]; право власності зареєстровано у встановленому порядку 13.11.1996 року за реєстровим №58451, про що зроблено запис у реєстровій книзі міського БТІ. З довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мозаїка» №296 від 23.04.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], з 26.11.1996 року і по теперішній час зареєстрований у [ADDRESS]; відповідач [PERSON], [INFO], з 10.04.1997 року і по теперішній час зареєстрований у квартирі №85 за вказаною адресою. Зі змісту акту опитування сусідів від 23.04.2018 року, складеного [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS], [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають за адресою [ADDRESS], та посвідченого головою правління ОСББ «Мозаїка» - [PERSON], вбачається , що [PERSON] з березня 2016 року не проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] з 2012 року також не мешкає за вищевказаною адресою. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації за адресою - [ADDRESS], вже понад рік не користуються цим житлом та не сплачують за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача як власника. Договір найму житла з відповідачами не укладався. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації у суду відсутні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved