Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] 06.09.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], державного реєстратора відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виділу в натурі частки із спільного майна протиправним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги обгрунтував тим, що відповідно до договору дарування від 04.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом, він подарував [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 57/100 частин земельної ділянки розміром 0,1260 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала йому на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області 04.10.2012 року, зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим № [NUMBER]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли дар та стали співвласниками земельної ділянки з визначенням її часток. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без його згоди та будь-якого договору з ним, самовільно виділили собі в натурі земельну ділянку розміром 0.0718 га , поставили на ній огорожу та розпочали будівництво приміщення. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.06.2017 року зареєстрували за собою право власності на це майно, чим порушили вимоги Закону та його право на прийняття участі в виділенні земельної ділянки. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відділом Держземагенства у Брусилівськму районі за ним 24.10.2014 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки розміром 0.0542 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована біля будинку [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER]. Вважає, що проведення Державної реєстрації зазначеної земельної ділянки було проведено з порушенням вимог ст.56 Закону України «Про землеустрій», так як він своєї згоди на виділення земельної ділянки із земельної ділянки, яка належала на праві спільної власності йому, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кадастровий № [NUMBER], не надавав, технічне завдання на складання технічної документації не затверджував і взагалі будь-яких документів, щодо спірної земельної ділянки не підписував. Позивач просив визнати виділення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в натурі земельної ділянки розміром 0.0718 га з земельної ділянки розміром 0,1260 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області 04.10.2012 року, що зареєстрована за кадастровим номером № [NUMBER] протиправною та скасувати Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0718 га. розташовану по [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] демонтувати огорожу та недобудоване приміщення; скасувати за ним Державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею 0.0542 га, що розташована по [ADDRESS]. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в суді позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, пояснили, що позивач [PERSON] з 2014 року хворіє, на теперішній час він паралізований, самостійно переміщуватися не може, має порушення мови, з"явитися до суду не може і уточнили, що [PERSON] належала земельна ділянка розміром 0,1260 га, зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим № [NUMBER], але він не надавав відповідачам дозволу на виділення їх частки і не підписував ніяких документів. Відповідач [PERSON] в суді позовні вимоги не визнав та суду показав, що [PERSON] після смерті доньки, яка була його дружиною та матір"ю [PERSON] та [PERSON], в березні 2013 року подарував йому та своїм онукам в рівних частках 57/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та 57/100 частин земельної ділянки площею 0,1260 га на якій він розташований. Вони прийняли дар. За домовленостю з [PERSON] в 2014 році він звернувся до інженера -землевпорядника з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою,щодо розподілу земельної ділянки по [ADDRESS]. Для цього він надавав всі необхідні документи,частину з яких йому також надавав [PERSON], а саме паспорт та ідентифікаційний код [PERSON], Державний акт на право власності [PERSON] на землю розміром 0,1260га. Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання підписувались особисто [PERSON], з яким погоджувались межі земельних ділянок, який на той час хворів та бажав, щоб за його життя все було поділено, щоб потім не виникало спорів. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]- [PERSON] в суді позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, так як вимоги позову є необгрунтованими, так як всі дії [PERSON] по виділенню земельних ділянок відбувалися за погодженням з [PERSON],який подарував відповідачам частину будинку і земельної ділянки, і бажав, щоб виділення земельних ділянок відбулося за його життя, його підпис міститься в акті прийомки-передачі межових знаків від 24.10.2014 року. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, заяв та клопотань від нього не надходило. Відповідач- державний реєстратор відділу економічного розвитку і торгівлі Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області до суду не з"явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов. В запереченнях відповідач вказав, що позов не визнає, так як він є безпідставним та необгрунтованим, так як державна реєстрація земельних ділянок була проведена відповідно до чинного законодавства на підставі витягу з кадастру державного кадастрового реєстратора про новоутворені в результаті поділу земельні ділянки. Суд, вислухавши представників позивача, відповідача [PERSON], представника відповідачів, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що не заперечували в суді сторони, що 04 березня 2013 року [PERSON] подарував [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках 57/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та 57/100 частин земельної ділянки загальна площа якої становить 0,1260 гектарів на якій він розташований( а.с. 17). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли дар та оформили право власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 18-20) та з цього часу вони та [PERSON] стали власниками земельної ділянки з визначенням її часток. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Судом встановлено, що за заявою [PERSON] була виготовлена фізичною особою- підприємцем [PERSON] технічна документація із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В технічній документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки загальною площею 0,1260га гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наряду з документами [PERSON], [PERSON], [PERSON],.також містяться копії документів, належних [PERSON], а саме: копія паспорта та ідентифікаційного коду, копія Державного акту на землю та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 24.10.2014 року, відповідно до якого з [PERSON] погоджені межі земельних ділянок , що виділялись, та ним отримано межові знаки, про що міститься підпис від його імені. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 24.10.2014 року, які здійснені відділом Держземагенства у Брусилівському районі [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0718 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], а [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0542га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] (а.с.21-26). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками , кожний в розмірі 1/3 частки, земельної ділянки, площею 0,0718 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] ( а.с. 27-29). Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] в суді настоювали на тому, що виділення земельної ділянки відбувалося за погодженням з позивачем [PERSON], який надавав для цього всі необхідні документи, з яким погоджувались всі питання стосовно виділу земельної ділянки та меж земельних ділянок, підпис якого міститься в акті прийому-передачі межових знаків. Представники позивача, заперечуючи підпис [PERSON] в акті прийому -передачі межових знаків, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявляли, доказів того, що підпис в акті прийому - передачі межових знаків від 24.10.2014 року виконано не [PERSON] суду не надали. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог . На підставі ст.ст.358 та 364 ЦК України та

Outcome: dismissed