Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2011 року № 2-833/11. [PERSON] проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь- якої іншої участі у вихованні сина, тобто ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. З 03 червня 2014 року, за рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області № 676/4190/14-ц від 02 вересня 2014 року відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 03 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідач не сплачує та жодного разу навіть не поцікавився, за які кошти утримується дитина. Вказані обставини підтверджуються довідкою Городенківської державної виконавчої служби від 16.09.2016 року № 3641/03-19/5. Відповідач є злісний неплатник, позовна заява [PERSON] від 23.03.2016 р. про нарахування пені за прострочення сплати аліментів прийнята до розгляду Камянець-Подільськом міськрайоним судом Хмельницької області. Зазначене, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини батьком та участі в утриманні дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні [PERSON] Додатково дитина займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах в місті Київ. Ці заняття потрібні неповнолітньому сину, він відвідує кожний предмет з задоволенням. Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення в новій сім'ї за місцем проживання в місті Київ. Між позивачем, дитиною і чоловіком позивача - [PERSON] склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт від 01 вересня 2016 року, щодо обстеження житлово-побутових умов сім'ї в якій проживає неповнолітній [PERSON]. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ст. 74, 76 ЦПК України. Від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки чи про відкладення розгляду справи. Представник служби у справах дітей Дніпровської РДА у м.Києві в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява, в якій просять провести розгляд справи без представника органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації. Висновок підтримують в повному обсязі. Рішення просять прийняти згідно чинного законодавства України, виходячи з інтересів малолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Копією повторного Свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] стверджено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як слідує з копії рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2011 року по справі № 2-833/11 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2014 року по справі № 676/4190/14-ц та копії виконавчого листа, виданого 02.09.2014 року Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області, з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 03.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Довідкою про неотримання аліментів № 3641/03-19/5 від 16.09.2016 р., виданою Городенківським районним відділом державної виконавчої служби стверджено, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON]; у період з 03.06.2014 р. по 16.09.2016 р. аліменти нараховані, але не виплачені згідно з виконавчим листом № 676/4190/14-ц, який видано Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], її сім'я складається з: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджено довідкою № 2921, виданою Комунальним комерційним підприємством "Господар". Актом № 63 обстеження умов проживання від 01.09.2016 року, складеним завідуючою сектором соціально-правового захисту прав дитини Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві Ісаєвою І.М. стверджено, що за адресою в [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (господар), [PERSON], [INFO] Умови проживання добрі; для виховання, розвитку та проживання дитини створені такі умови: дитина має окрему кімнату, ліжко, шафу для одягу, стіл для навчання, комп'ютер, іграшки, книжки, особисті речі. Стосунки, традиції сім'ї: теплі, існує взаєморозуміння. [PERSON] є власником квартири за адресою в [ADDRESS], що підтверджено копією договору дарування квартири від 14.12.2004 року. Згідно довідки № 65 від 12.09.2016 року, виданої Спеціалізованою школою 1-3 ступенів № 148 імені Івана Багряного з поглибленим вивченням української мови та літератури м. Києва встановлено, що [PERSON] навчається в 5-Б класі Спеціалізованої школи 1-3 ступенів № 148 імені Івана Багряного з поглибленим вивченням української мови та літератури м. Києва. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який являється чоловіком позивача, суду пояснив, що з дружиною [PERSON] офіційно одружені з 23.01.2015 року, однак разом проживають майже 6 років. Свідок з відповідачем не знайомий. Відколи дитина [PERSON] живе з [PERSON], батько участі у його вихованні не бере, жодних подарунків чи коштів не передає, хлопчик називає батьком свідка. [PERSON] в судовому засіданні суду вказав, що батька [PERSON] не пам'ятає, про нього йому розказувала мама. На день народження батько його не вітає, подарунків не передавав, до школи не приходив, не цікавиться його життям. Зазначив, що про нього піклуються мама і тато [PERSON], у них дружні стосунки, йому подобається їхня сім'я. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням сина [PERSON], не спілкується з ним, не сплачує аліменти на його утримання, не провідує, не цікавиться розвитком дитини та не піклується про здоров'я. Син проживає з матір'ю. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 346/41/3/103 від 13.01.17 року вбачається, що Орган опіки та піклування, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні свого сина [PERSON], [INFO]: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його повноцінного розвитку. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо сина, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved