Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. У справі приймає участь третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Великоберезнянської РДА. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем розірвали шлюб за рішенням суду 05 листопада 2018 року. Цим рішенням не визначалося місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. На даний час вона проживає в с. Домашин,118, Великоберезнянського району Закарпатської області. Відповідач постійно чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми і насильно їх утримує в с. Кострино,165. Великоберезнянського району Закарпатської області., незважаючи на їх бажання проживати разом із нею. Відповідач не може дати дітям ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дітей умов проживання через його постійну відсутність. А тому просить суд визначити місце проживання дітей: [PERSON] та [PERSON], разом з нею -[PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON]М позов підтримала, просила суд позовні вимоги задоволити з підстав, наведених у заяві. Відповідач [PERSON]Ю, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що діти забезпечені всім необхідним, мають належні умови проживання, та хочуть проживати з ним. Він має постійне місце роботи, працює в Ужгородській дистанції колії ПЧ-15. Все те, що позивачка зазначила в позовній заяві не відповідає дійсності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА\~[PERSON] в судове засідання не зявилася , однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності а також висновок комісії з питань захисту прав дитини Великоберезнянської РДА від 15.02.2019 року в якому вказано, що враховуючи інтереси дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]М та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2005 року по 05 листопада 2018 року. Шлюб розірвано рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року.( а.с.6). Також судом встановлено, що у позивача та відповідача є неповнолітні діти: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], що стверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,8). Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком [PERSON] за адресою с.Кострино,165, Великоберезнянського району Закарпатської області, що підтверджується копією довідки, яка видана виконкомом Костринської сільської ради [PERSON] від 13.11.2018 року № 557. Відповідно до акту обстеження умов проживання батька дітей [PERSON], який проведений 06.02.2019 року було зясовано, що на даний час діти проживають разом з ним за адресою с. Кострино,165 Великоберезнянського району Закарпатської області, де створені всі належні умови для проживання та виховання дітей. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] навчається в Костринському ліцею у 8 класі, де зарекомендувала себе як дисциплінована учениця.( психолого-педагогічна характеристика від 13.02.2019 року №5 видана Костринським ліцеєм). Також згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON], вона є ученицею 4 класу Костринського ліцею,дівчинка відвідує школу чиста,охайна, але дуже сумна, пригнічена через постійні сварки між батьками та бабусею. Спеціалістом служби, була проведена бесіда з дітьми [PERSON] та [PERSON], в ході якої було зясовано, що дівчата мають бажання проживати в селі Кострино з батьком і відвідувати Костринський ліцей.( довідка про проведення індивідуально-профілактичної роботи служби у справах дітей Великоберезнянської РДА з дітьми). Діти бажають спілкуватися з мамою не тільки в навчальному закладі, але і проводити разом з нею вільний час, бути в неї на канікулах. Згідно акту обстеження умов проживання матері [PERSON]М, за адресою с. Домашино,118 Великоберезнянського району Закарпатської області, встановлено, що вона проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та його сином -Ростиславом,[INFO]. Характеризуючих даних щодо позивачки [PERSON]М за місцем її проживання у цивільній справі немає і такі позивачкою в судове засідання не подані. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великоберезнянського РДА від 15.02.2019 року орган опіки та піклування, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та інтереси малолітніх дітей, вважає за доцільне визначення місця проживання разом з батьком [PERSON],що є можливим та не суперечить інтересам дітей. З таким висновком третьої особи, суд погоджується, оскільки з його змісту вбачається суттєві переваги батька у можливості утримувати дітей перед матірю. З висновку вбачається, що на момент обстеження у будинку відповідача [PERSON] створені всі належні умови для проживання та виховання дітей, дівчата мають свою кімнату повністю облаштовану меблями, де проводять свій вільний час, виконують домашні завдання, забезпечені всім необхідним для виховання та гармонійного розвитку. Що ж до матері, то [PERSON] проживає з співмешканцем [PERSON] та його сином Ростиславом. Також в судовому засідання встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована як безробітна в Великоберезнянській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості з 27.07.2018 року та її дохід за цей період становить, одна тисяча чотириста двадцять шість грн..00 коп.( довідка від 14.02.2019 року № 50 видана Великоберезнянською районною філією). Довідкою ,що видана Великоберезнянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області від 19.02.2019 року встановлено, що реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] призначена на 20.03.2019 року. Ст. 51 Конституції України\~згідно якої, кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Нормами ч 1, ч. 2\~ст. 161 СК України\~передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей (ч. 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване\~ст. 33 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту\~статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.\~\~ Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип, діючи винятково в інтересах дітей, враховуючи вік дітей, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, інші обставини, суд вважає, що місцем проживання дітей слід залишити місце проживання їх батька, що буде відповідати їх інтересам та вимогам закону. При цьому залишення місця проживання дітей з батьком не позбавляє матір права виховувати дітей, утримувати їх та спілкуватися з ними, а батько не повинен чинити матері у цьому перешкод. Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин, у задоволенні позову [PERSON]М про визначення місця проживання дітей з матірю слід відмовити.

Outcome: dismissed