Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «АгроКІМ» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації речового права, вказуючи на те, що вона являється власницею земельної ділянки, розташованої на території Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (за межами населеного пункту), надану для ведення особистого селянського господарства, площею 4,6070 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 213860, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2008 року № 11, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, кадастровий номер 7421783200:02:000:0044. Дану земельну ділянку вона успадкувала після смерті батька [PERSON], який помер 15 квітня 2005 року в с. Городня Ічнянського району Чернігівської області. Після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 213860, вона надала його копію та відповідні документи до ТОВ «АгроКІМ», які до цього орендували дану земельну ділянку, з метою укладення договору оренди належної їй земельної ділянки після закінчення дії договору, укладеного до цього з [PERSON] Лише у грудні місяці 2017 року їй стало відомо, що 11 листопада 2012 року між нею та ТОВ «Парафіївка-Прогрес», правонаступником якого являється ТОВ «АгроКІМ», було укладеного договір оренди вищевказаної земельної ділянки терміном до 31 грудня 2027 року, який був зареєстрований Реєстраційною службою Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області 04 січня 2014 року. Крім того, 01 липня 2016 року між нею та ТОВ «АгроКІМ» укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди землі. Вважає, що даний договір оренди земельної ділянки площею 4,6070 га від 11 листопада 2012 року та додаткова угода до нього від 01 липня 2016 року є незаконними та не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки укладені без її відома, волевиявлення та підпису, а тому просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки від 11 листопада 2012 року, скасувати державну реєстрацію права оренди ТОВ «АгроКІМ» земельної ділянки та стягнути понесені нею судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про заочний розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник ТОВ «АгроКІМ» в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Представник Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що позивачка являється власницею земельної ділянки, розташованої на території Городнянської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (за межами населеного пункту), надану для ведення особистого селянського господарства, площею 4,6070 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 213860, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2008 року № 11, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, кадастровий номер 7421783200:02:000:0044 (а.с.9). Дану земельну ділянку вона успадкувала після смерті батька [PERSON], який помер 15 квітня 2005 року в с. Городня Ічнянського району Чернігівської області (а.с.7-8). Після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 213860, позивачка надала його копію та відповідні документи до ТОВ «АгроКІМ», які до цього орендували дану земельну ділянку, з метою укладення договору оренди належної їй земельної ділянки після закінчення дії договору, укладеного до цього з батьком позивачки [PERSON] Лише у грудні місяці 2017 року [PERSON] стало відомо, що 11 листопада 2012 року між нею та ТОВ «Парафіївка-Прогрес», правонаступником якого являється ТОВ «АгроКІМ», було укладеного договір оренди вищевказаної земельної ділянки терміном до 31 грудня 2027 року, який був зареєстрований Реєстраційною службою Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області 04 січня 2014 року. Крім того, 01 липня 2016 року між нею та ТОВ «АгроКІМ» укладено додаткову угоду до вищевказаного договору оренди землі (а.с.10,36-39). Але дані договори позивачка не заключала та не підписувала, адже взагалі не знала про їх існування. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» вказує, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об'єктом оренди може бути земельна ділянка, що перебуває у власності громадянина, юридичної особи, комунальній або державній власності. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. У відповідності до ст.125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст.638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 05 травня 2018 року судом було направлено запит до відповідача ТОВ «АгроКІМ» про надання оригіналів договору оренди землі від 11 листопада 2012 року та додаткової угоди від 01 липня 2016 року, укладених між позивачкою та ТОВ «АгроКІМ», але станом на день розгляду справи дані документи суду не надані та про причини їх ненадання відповідач не повідомив. Разом з тим встановлено, що копія додаткової угоди до договору оренди землі від 11 листопада 2012 року, зареєстрованого Реєстраційною службою Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області 04 січня 2014 року за № 41705150, не містить дати укладання угоди, підписів орендодавця та орендаря. До того ж у позивачки відсутній оригінал чи копія договору оренди належної їй земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9 передбачено, що відповідно до частини першої статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 11 листопада 2012 року та додаткова угода від 01 липня 2016 року складені в односторонньому порядку без відома позивачки, її волевиявлення щодо заключення договору оренди земельної ділянки від 11 листопада 2012 року, без підпису останньої, що є грубим порушенням Закону України "Про оренду землі" та норм чинного законодавства України та підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, наявні підстави для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди належної позивачці [PERSON] земельної ділянки. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивачки підлягають стягненню з відповідача судові витрати, понесені нею при подачі та розгляді даної справи. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved