Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , 07.12.2020 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2017 року в с. Суховерів Кіцманського району Чернівецької області водій автомобіля Renault Symbol, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не дотримався Правил дорожнього руху України, допустивши зіткнення із автомобілем марки Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого був позивач [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Факт ДТП був зафіксований в журналі єдиного обліку Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області № 5800 від 03.12.2017 року та зареєстровано в ЄРДР № 12017260110000721 від 04.12.2017 року за ч. 1 ст. 286 КК України. 30.12.2018 року кримінальне провадження було закрите, а матеріали справи передані до Снятинського районного суду Івано-Франківської області. Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Копію рішення позивач отримав 29.03.2019 року, про що повідомив представника страхової компанії Сташкевича В.М. 26.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії, в якій був виданий поліс № АК/7208230 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів винуватцю ДТП «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у м. Чернівці до працівника [PERSON] , який виїхав та оглянув транспортний засіб і заповнив бланк пояснення потерпілого щодо події (ОСЦПВ) і сказав, що цього достатньо для отримання страхової оплати. Вказує, що позивачем було за власний рахунок проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу та оригінал звіту був наданий працівнику страхової компанії. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 42-1509 від 08.02.2018 року, вартість матеріального збитку власнику автомобіля Opel Vivaro, д. н. з. [NUMBER] внаслідок пошкоджень при ДТП 03.12.2017 р., станом на момент виконання дослідження, становить 133 363 грн. 98 коп. Вартість проведення зазначеної оцінки становить 1500 грн. Також, вказує, що представник страхової компанії повернув йому оригінал вищевказаного звіту та в усному порядку повідомив його, що за інформацією щодо відшкодування матеріальних збитків звертатися до керівництва «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а сам працівник не має повноважень надати пояснення чи письмової відповіді про підстави відмови у виплаті. 02.12.2020р. позивачем була надіслана вимога до відповідача [PERSON] про сплату суми коштів та відшкодування збитків в розмірі 100 000 грн. у строк сім робочих днів. Однак, відповідач [PERSON] не надав відповідь на вимогу досудового врегулювання спору, тому позивач змушений був звертатися до суду. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1509 від «08» лютого 2018 року власнику автомобіля OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкоджень при ДТП 03.12.2017 року, 100 000 гривень. Стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на проведене товарознавче дослідження, складене 08 лютого 2018 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1509 від 08 лютого 2018 року власнику автомобіля OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкоджень при ДТП 03.12.2017 року, 1 500 гривень. Стягнути з [PERSON] на свою користь суму судового збору в розмірі 1 015 гривень. Стягнути з [PERSON] на свою користь суму витрат на правову допомогу в розмірі 18 160 гривень. Представник позивача, адвокат Скрипник О.В., подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі за наявними доказами, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача, адвокат Кошман І.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги не визнали, в задоволення позову просили відмовити, провадження у справі закрити. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 03 грудня 2017 року о 14:07 год. [PERSON] керуючи автомобілем "Renault Symbol", державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Центральній в с. Суховерхів, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки "Opel Vivaro", державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 листопада 2017 року № АК/7208230 (а.с.11). Постановою Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 27 грудня 2018 року кримінальне провадження за № 12017260110000721 закрито, у зв`язку з тим, що [PERSON] в даному кримінальному провадженні не може являтись потерпілою стороною, оскільки останній через свою вину спричинив собі тілесні ушкодження.(а. с. 20-23) Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, однак адміністративну справу щодо нього за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с.18-19). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 42-1509 від 08 лютого 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER] , складає 133 363 грн. 98 коп. (а.с.25-30). Згідно із актом прийому-передачі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08 лютого 2018 року, загальна вартість робіт з незалежної оцінки становить 1500 грн. (а.с.17) Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області у цивільній справі №718/2330/19 від 13.08.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди 03.12.2017 року стягнуто 33 363 гривень 98 коп. з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.103-110) Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04.11.2020 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.08.2020 року в цій частині залишено без змін. (а.с.111-116) 01.12.2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою, про відшкодування збитків понесених в результаті вчинення [PERSON] правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме відшкодувати майнову шкоду, нанесеному його автомобілю марки OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкоджень при ДТП 03.12.2017 року в розмірі 100 000 грн. у строк сім робочих днів.(а.с.14-15) Отже, судом встановлено, що страховий випадок трапився 03.12.2017 року. 26.12.2017 року [PERSON] звертався до страхової компанії з поясненнями потерпілого щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди, але заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб до ПАТ «УСК`Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах річного строку не подавав, а тому втратив право на відшкодування шкоди від страховика на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтями 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Але, незважаючи на те, що у цій справі потерпілий втратив право на отримання відшкодування від страховика особи, яка завдала шкоди, таке право підлягає захисту у межах позовної давності на загальних підставах шляхом пред`явлення позову до винуватця ДТП, який є безпосереднім заподіювачем описаної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Symbol, д.н.з. [NUMBER] », порушив правила дорожнього руху і це має прямий причинний зв`язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди, із її наслідками у виді пошкодження транспортного засобу Opel Vivaro, д. н. з. [NUMBER] . Так як винними діями відповідача, у зв`язку з скоєнням ним діяння, яке мало склад адміністративного правопорушення передбаченого КУпАП, було спричинено матеріальну шкоду позивачу, який має право на це відшкодовування, то позов в частині стягнення матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу в сумі 100 000 грн. підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на проведене експертне товарознавче дослідження, згідно Акту прийому-передачі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.02.2018 року, в сумі 1500 грн. слід залишити без задоволення, оскільки рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.08.2020 року з [PERSON] та ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», солідарно на користь [PERSON] стягнуто витрати на проведене експертне товарознавче дослідження, складене «08» лютого 2018 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1509 від «08» лютого 2018 року власнику автомобіля OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкоджень при ДТП 03.12.2017 року, у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04.11.2020 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.08.2020 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скасовано та відмовлено в задоволенні позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення ДТП з Приватного акціонерного товариства «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп». З чого слідує, що рішення Кіцманського районного суду від 13.08.2020 року в частині стягнення з [PERSON] 1 500 грн. не змінено і не скасовано. 30.03.2021 року представником відповідача, адвокатом Кошман І.В. подано клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку із тим, що тотожна справа вже розглядалась Кіцманським районним судом Чернівецької області (718/2330/19 де позивачем є [PERSON] , представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] , третя особа - моторне страхове бюро України, відповідач ПрАТ «УСК Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП) і по вказаній справі наявне судове рішення, яке набрало законної сили. Посилається також на те, що тотожними є справи в яких одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Водночас, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. А тому, нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Так, сторонами у справі № 718/2330/19, був позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України. В той же час, у справі, що розглядається судом в даному провадженні, сторонами у справі є позивач [PERSON] та відповідач: [PERSON] . Матеріально-провові вимоги у справі № 718/2330/19 стосувалися стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та були деталізовані і задоволені судом наступним чином: на користь [PERSON] стягнуто кошти: 33 363 грн. матеріальної шкоди ухвалено стягнути з [PERSON] ; 100 000 грн. матеріальної шкоди - з ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; 2000 грн. моральної шкоди - солідарно з [PERSON] та ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 1500 грн. витрат на проведене експертне товарознавче дослідження - солідарно з [PERSON] та ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», також стягнуто суми судового збору та витрат на правову допомогу. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04.11.2020р. в задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено, а в частині стягнення з ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судового збору та витрат на професійну правничу допомогу - скасовано. Матеріально-провові вимоги у справі, що розглядається судом в даному провадженні, полягають у стягненні матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] , а також витрат на проведене експертне товарознавче дослідження в сумі 1500 грн. та судового збору в сумі 1015 грн.. Обставини, якими позивач обґрунтовує своє звернення до суду, також не тотожні. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у цивільній справі № 718/2718/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягає задоволенню, оскільки, хоча й спірні правовідносини виникли між тими самими сторонами, проте предмет спору у даній справі та у справі № 718/2330/19 не є тотожним. Щодо судових витрат. Позивачем та його представником адвокатом Скрипник О.В. до початку розгляду справи по суті надано розрахунок судових витрат за надання професійної правничої допомоги, згідно ордеру від 31.12.2020 року, на суму 18 160 грн. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Що стосується понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також попередній розрахунок витрат та дані додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 18 160 грн. було підтверджено, однак із врахування часткового задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача розмір витрат на правову допомогу у сумі 17 978 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 1 005 грн. судових витрат у вигляді судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, ст.ст.11, 22, 23, 386, 395, 396, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Outcome: partial