Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013 року шлюб між ними розірвано; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 04.03.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини від заробітку (доходів) батька (відповідача) щомісячно, а також на своє утримання до досягнення сином трирічного віку - також у розмірі ? частини від заробітку (доходів) відповідача (чоловіка) щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову, посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина та її утримання у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] позов фактично визнав частково; не заперечуючи свого обов»язку матеріально утримувати дитину, просив стягувати аліменти на дитину у розмірі ? частини заробітку (доходів), а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки просив відмовити, посилаючись на те, що він за станом здоров»я та матеріальним становищем не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати; суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року (а.с.3); рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4); від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матір»ю - позивачкою [PERSON], що не заперечується також відповідачем [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з довідки від 17.03.2014 року Управління справами Апарату Верховної Ради України, позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - з 23.10.2013 року. Як вбачається з довідки з місця роботи відповідача [PERSON] від 08.04.2014 року (а.с.17), він працює, щомісяця отримує заробітну плату; як стверджує відповідач, будь-яких утримань з його заробітку на користь інших осіб на підставі виконавчих документів не відбувається, але на підставі його заяви з грудня 2013 року із його заробітної плати утримується частина заробітку як аліменти на користь дружини (позивачки) на утримання сина [PERSON]. Згідно довідки адресного бюро відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Відповідач [PERSON] не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірах, як про це фактично просить позивачка [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що посилання відповідача на те, що він самостійно подав заяву за місцем роботи про сплату аліментів на утримання сина, правового значення для вирішення питання у даній справі не має. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину, а також - на дружину, в нотаріальному порядку сторони не укладали. За встановлених обставин, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище відповідача та позивачки, часткове визнання відповідачем позову і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів на дитину у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 04.03.2014 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону; а також встановити розмір аліментів на утримання дружини (позивачки) - по 1/6 частині від заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 04.03.2014 року і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку - по [INFO] року. При цьому, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що ствердження відповідача [PERSON] про те, що він не може надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дружини (позивачки) у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку дитини, є необґрунтованими; факт отримання ним кредитних коштів для особистих потреб не є підтвердженням його неспроможності надавати матеріальну допомогу дружині з зазначених підстав позову, інших доказів на підтвердження заперечень відповідача судові не надано.

Outcome: partial