Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

18 квітня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1482 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 4823384100:01:011:0012. Ухвалою суду від 22 травня 2014 року первісний відповідач Полігонівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області замінений належним відповідачем [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 26 лютого 1994 року між [PERSON] та позивачкою був укладений договір дарування, посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 1-428. Відповідно до умов даного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер 4823384100:01:011:0012, яка згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 02582 від 01 листопада 1993 року належить дарувальниці [PERSON] Як вбачається з договору дарування, разом із правом власності на житловий будинок, до обдарованого переходе право власності на земельну ділянку. 18 липня 2013 року до Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області було подано заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] за кадастровим номером № 4823384100:01:011:0012. Рішенням № 5066214 від 16 серпня 2013 року позивачу відмовлено у державній реєстрації та їх обтяжень, в зв'язку з тим, що приватна земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS] та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Позивач після отримання свідоцтва про право на спадщину не звернулась до відповідного органу щодо реєстрації права власності на земельні ділянки, а тому право власності на земельну ділянку не виникло, тобто право на земельну ділянку не було набуте позивачем. З метою захисту порушеного права, позивач змушена звернутися до суду із позовом та просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Від її представника до суду надійшла заява, відповідно до якої заявлені позовні вимоги свого довірителя вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої підтвердила факт укладання договору дарування житлового будинку з позивачкою, проти задоволення позову не заперечувала, просила позов розглядати за її відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційна служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 26 лютого 1994 року між [PERSON] та позивачкою був укладений договір дарування, посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 1-428. Відповідно до умов цього договору, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (5-6, 9). 10.12.2010 року виконавчим комітетом Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 7), яке зареєстровано за № 31591622 в ММ БТІ 10.12.2010 року (а.с. 8). Належність позивачу житлового будинку [ADDRESS], також підтверджується технічним паспортом на даний житловий будинок від 20.09.2010 року (а.с. 10-13). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, для ведення приватного підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 02582 від 01 листопада 1993 року, виданим на підставі рішення № 222 від 28.09.1993 року Полігонівської сільської ради народних депутатів належить дарувальниці [PERSON] (а.с. 14). 14.06.2013 року відділом Держземагенства у Жовтневому районі земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, та їй присвоєний відповідний кадастровий номер, так земельній ділянці площею 0,1482 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] присвоєний кадастровий № 4823384100:01:011:0012 (а.с. 15-19) Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 5066214 від 16.08.2013 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки після отримання Свідоцтва про право власності на житловий будинок, позивач не звернулась до відповідного органу щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, які здійснюють державну реєстрацію та не був отриманий Державний акт на право власності на землю, а тому нею не було набуто право на землю (а.с. 20). Згідно з частиною 1 ст. 30 Земельного кодексу України (далі -ЗКУ) від 18.12.1990 року, що діяв на момент укладання вищевказаного договору, при переході право власності на будівлю в споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 ЗКУ право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Статтею 67 ЗКУ передбачено, що розмір ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах повинен бути не більше 0,25 га. Площа спірної земельної ділянки становить 0,1482 га. Статтею 5 Закону передбачена реєстрація речових прав та їх обтяжень відносно земельних ділянок. Відповідно до ст. 19 Закону Державна реєстрація прав відносно земельної ділянки проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Проте, згідно з п. 9 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року N 3613-VI, з 1 січня 2013 року державні акти на земельні ділянки не видаються. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, з 1 січня 2013 року, право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Відповідно до п. 26 Постанови КМУ від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 27 цього Порядку, встановлено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на земельну ділянку, що набута у власність до 01.01.2013 року, можуть бути лише державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою або рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п.п.9, п.п 10). Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Судом встановлено, що позивач та відповідач виконали всі істотні умови договору дарування житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] від 26.02.21994 року. Відповідно до умов договору, разом з правом власності на житловий будинок, до обдарованого переходить право власності на земельну ділянку. Однак в зв'язку з тим, що позивачка своєчасно не звернулася до відповідного органу щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташований прийнятий в дар житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, та не був отриманий Державний акт на право приватної власності на землю на її ім'я, [PERSON] не має можливості оформити право власності на спірну земельну ділянку, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 16, 392 ЦК України, цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved