Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вербівської сільської ради з позовом, в якому, посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO], просила визнати за нею право власності на спадкове майно останньої, а саме: земельну ділянку, площею 3.9298 га, розташовану на території Вербівської сільської ради Ружинського району та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчував право спадкодавця на неї, був виданий 21.11.2002р., тобто після смерті [PERSON] В послідуючому [PERSON] змінила предмет свого позову і просила суд визнати за нею право на завершення приватизації земельної частки(паю), належної спадкодавцю [PERSON], яка була виділена в натурі(на місцевості), площею 3.9298 га, кадастровий номер [NUMBER], мотивуючи це тим, що в зв'язку зі своєю смертю власник вказаної земельної частки(паю) [PERSON] не встигла завершити її приватизацію та отримати за свого життя Державний акт на право власності на земельну частку. Ухвалами суду від 06.01.2016р. та від 08.02.2016р. за клопотанням представника позивачки до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені Ружинська районна державна адміністрація, відділ Держгеокадастру у Ружинському районі, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 2 Сторони в судове засідання не з'явились, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі -Вербівської сільської ради Ружинського району та Ружинська райдержадміністрація також подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у відсутність їхніх представників, відносно задоволення позову не заперечують. Інші співвідповідачі для участі в розгляді справи не з'явились, заяв та клопотань до суду не подали. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] в с.Трубіївка Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.5). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкоємця є спадкоємцями за законом , якщо на час відкриття спадщини, немає в живих того із їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну , в тій частині, яка б належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] була онукою [PERSON] , що встановлено рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29.04.2009р. по справі 2-о-43/2009р. (а.с.30). І таким чином позивачка могла успадкувати майно своєї баби у випадку смерті свого батька [PERSON]- сина [PERSON] до часу відкриття спадщини останньої. Проте, як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO], тобто після смерті своєї матері [PERSON], а тому, відповідно, позивачка не є спадкоємцем по закону останньої (а.с.60). В той же час судом встановлено, що спадщину [PERSON] шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном прийняв її син [PERSON], що стверджується довідкою Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області від18.01.2016р. № 18 та свідоцтвом про його народження (а.с.32, 112). Відомостей про інших спадкоємців [PERSON], які б прийняли її спадщину, суду не надано. І таким чином право все спадкове майно [PERSON] перейшло до її єдиного спадкоємця за законом першої черги - сина [PERSON] Після смерті останнього, як вбачається зі спадкової справи №172, заведеної 15.04.2009р. Ружинською державною нотаріальною конторою, його спадщину прийняла лише дружина -[PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна(а.с.58-72). І таким чином до останньої перейшло право власності на все спадкове майно [PERSON], в тому числі і майно, успадковане ним після смерті [PERSON] [PERSON] померла [INFO], що вбачається з свідоцтва про смерть(а.с.92). Відповідно до ст.1216 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3 Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі спадкової справи №319, заведеної 15.09.2010р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що заповіт остання не залишила, а її спадщину прийняли її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.88-105). Таким чином з врахуванням положень ст.1278 ЦК України відносно того, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, кожен із вказаних спадкоємців має право на 1\\4 частку спадкового майна [PERSON] . Тобто, судом встановлено, що позивачка має право на 1\\4 частку спадкового майна своєї матері [PERSON], успадковану останньою після смерті [PERSON]. Зокрема, і на 1\\4 частку майна [PERSON], яку успадкував [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 ЗК України ( в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини [PERSON]) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. З правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" вбачається, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, тобто права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 21.11.2002р.Ружинською райдержадміністрацією Житомирської області, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , наданого 12.06.2015р. відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області, , відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою відповідно до технічної документації по організації території земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам , членам реформованого КСП ім.Лесі Українки с.Трубіївка Вербівської сільської ради Ружинського району від 06.03.201р. №8-621-0.4-583/2-15, спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру визначену Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", проте не отримала Державний акт на право приватної власності на землю в зв'язку зі смертю. Ії спадкоємець [PERSON] , а також і його спадкоємець [PERSON] також за свого життя не завершити приватизацію вказаної земельної частки (паю). Після завершення приватизації належної [PERSON] земельної частки(паю) їй повинна належати земельна ділянка площею3.9298 га, розташована на території Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої -[NUMBER], що вбачається з вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та відомостей із документації із землеустрою. З врахуванням викладеного, суд, вважає за можливе визнати за позивачкою право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, як спадкоємцю померлої [PERSON] 4 Враховуючи норми ст.1267 ЦК України, якою визначено, що частки спадкоємців за законом є рівними, суд вважає, що позов [PERSON].в повному обсязі задоволеним бути не може, оскільки вона має рівні права із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на завершення приватизації земельної ділянки та отримання свідоцтва про право власності на 1\\4 частину земельної ділянки.

Outcome: dismissed