Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

20 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 14 вересня 2012 року, актовий запис № 06, а також стягнути із відповідача, на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 14 вересня 2012 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Між сторонами часто виникають сварки, та непорозуміння, свідком яких ставала їх донька. З 25 листопада 2016 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя суперечить її особистим інтересам та інтересам дитини, а примирення між ними не можливе. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач не виконує свого обов'язку утримувати дитину. У зв'язку з наведеним позивач змушена була звернутися до суду. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 07 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Веселоподільській сільській раді Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER](а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис № 1, її батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 9). Згідно із довідкою від 16 липня 2018 року № 787, довідкою про склад сім'ї № 07 від 06 січня 2015 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS], разом з нею проживає донька [PERSON] - [INFO]. Відповідач [PERSON], [INFO] за вказаною адресою не проживає, вихованням дочки не займається (а.с.6-8). Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 1 ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Обов'язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і в цій частині, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі - 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави та на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved