Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 22.08.2018 року між сторонами розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , 2007 року народження. Позивач зазначає, що відповідач з 2015 року з сім`єю не проживає, матеріальну допомогу на утримання спільної дитини не надає, а їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним та належним, що стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вона просить стягнути із відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19.02.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (а.с.7-10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 27.02.2007 року (а. с.3). Відповідно до свідоцтва про зміну імені, відповідач змінив своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.6). Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі по 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved