Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Староміського відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відшкодування моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року у справі № 802/2439/16-а , визнано протиправними дії старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г. щодо складення та надсилання [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження № 53151777 від 20.12.2016 року. Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г., що виявилася у недотриманні/невчиненні дій, передбачених п.14 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г., щодо ненадсилання постанови про арешт майна № 53151777 від 20.12.2016 року. 05.04.2017 ухвалою ВААС апеляційну скаргу Староміського відділу Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції Вінницької області залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року - без змін. Позивач зазначає, що факт вчинення протиправних дій державного виконавця Тушевської Л.Г. підтверджується судовим рішенням та завдало йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що викликає постійне відчуття психоемоційної напруги, підвищення пітливості, відчуття незахищеності, втраченої надії на справедливості, «прояви гусячої шкіри», розпачу, через відчуття власної нікчемності перед суб`єктом владних повноважень. Неправомірні дії відповідача призвели до того, що позивач був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Крім того, позивач зазначає, що його моральна шкода є безмежною, на підставі чого він вважає, що заявлена ним моральна шкода в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень буде справедливим та адекватним відшкодуванням його моральних страждань, тому просить стягнути дану суму із Державного бюджету України на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] , підтримав свої вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Заплетнюк Б.І. , заперечив проти заявлених вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупностиів, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення зі наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду позовні вимоги [PERSON] до Державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції Вінницької області Тушевської Л.Г. про визнання протиправним дій, бездіяльності, скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г. щодо складення та надсилання [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження № 53151777 від 20.12.2016 року. Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г., що виявилася у недотриманні/невчиненні дій, передбачених п.14 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Л.Г., щодо ненадсилання постанови про арешт майна № 53151777 від 20.12.2016 року (а.с.12-21). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 1172 ЦК України вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 19 Конституції України Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констетецією та законом України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України. Відповідно дл ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як зазначив позивач, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав здійснюючи захист свого порушеного права у судах, тим самим витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 100000 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Стаття 1173 ЦК України вказує, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. ст. 2, 170 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Засади та сутність інституту моральної шкоди, як і загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1. якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2. якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3. в інших випадках, встановлених законом. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 500,00 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Крім того, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: partial