Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] 17 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 10.12.2013 року уклав із ПП «Кредит24» договір №112842 на підставі якого бажав отримати кредит у сумі 25000 гривень. При укладанні договору на вимогу представників ПП «Кредит24» сплатив перший внесок у сумі 1250 гривень. Однак при детальному ознайомленні з договором з'ясувалося, що він укладений з використанням нечесної підприємницької практики та обману, а відповідачем використана схема фінансової піраміди, коли кошти одному із споживачів видаються за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми. Відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Крім того позивач просив суд стягнути з ПП «Кредит24» сплачені ним кошти у сумі 1250 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 500 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що звернувся до представництва ПП «Кредит24» у м. Горлівці оскільки в нього виникла потреба швидко отримати кредит у сумі 25000 гривень. Представник відповідача гарантувала, що кредит йому буде видано протягом доби, але для цього необхідно підписати договір та сплатити перший внесок у сумі 1250 гривень. Він виконав всі умови відповідача, підписавши необхідні документи та сплативши 1250 гривень, однак кредит так і не отримав. Коли він намагався звернутися до представництва ПП «Кредит24» у м. Горлівці де укладав договір з'ясувалося, що офіс представництва закрито. Вважав, що його обманули та хотіли втягнути у фінансову піраміду. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та ПП «Кредит 24» укладено договір № 112842 від 10.12.2013р. з додатками №1 та №2 до нього (а.с. 7-10), предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається "Спілка клієнтів", з метою придбання Товару (кредиту) у групі. Клієнт системи сплачує: чистий внесок - 694,44грн., адміністративні витрати - 125 грн., загальний внесок - 819, 44 грн., фінансове забезпечення - 1250 грн., внесок - 1250 грн.. Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені договором кошти, а ПП «Кредит 24» формує Спілку клієнтів Загальних умов програми «Кредит 24», за рахунок коштів яких (Клієнтів) здійснюється надбання одним з Клієнтів товару (кредиту,позики). Клієнт одержує Товар за результатами заходу, що проводиться щомісячно, на якому надається право отримання Товару шляхом механізмів, встановлених ПП «Кредит 24» і таке визнання права здійснює відповідач, при цьому, називає цей механізм в договорі як «Видача коштів». Встановлено, що на виконання умов вказаного договору та додатків № 1, № 2 [PERSON] 10.12.2013 року сплатив на користь ПП «Кредит24» 1250 гривень в якості фінансового забезпечення, що підтверджується квитанцією № 16571.369.1 від 10.12.2013 року. Гарантійним листом від 10.12.2013 року ПП «Кредит24» гарантувало [PERSON] надання позики пртягом 24 годин з часу кінцевого оформлення документів згідно ст. 5 основного договору. Однак до теперішнього часу кредит [PERSON] не надано. Таким чином, за умовами договору № 112842 від 10.12.2013р. з додатками до нього, позивач мав сплачувати кошти не за сам товар, а за можливість одержання «права на придбання Товару», відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача «права на отримання Товару» одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ПП «Кредит 24» надає послуги з адміністрування фінансових активів з метою придбання споживачами «права на отримання Товару» у групі, тобто надає фінансові послуги. Відповідно до ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, цей Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Статтею 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансові послуги - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно п.11-1 ч.1 ст. 4 цього Закону України фінансовими вважаються послуги адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. В той же час інформація про ПП «Кредит24» до Державного реєстру фінансових установ не вносилась, статусу фінансової установи підприємство не набувало, ліцензію на право здійснення фінансової діяльності з надання фінансових послуг не отримувало. Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.1ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для визнання договору між [PERSON] та ПП «Кредит24» та додатків до нього, які є невід'ємною частиною зазначеного договору, недійсними, та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми внеску у розмірі 1250 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору. В той же час не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 500 гривень, оскільки з квитанції наданої суду позивачем (а.с. 11), не вбачається у якій справі, в якому обсязі та виді йому надана правова допомога адвокатом [PERSON]. На підставі викладеного

Outcome: partial