Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування свого позову пояснив, що він являється батьком [PERSON] , [INFO] . З матір`ю дитини, [PERSON] , з 2012 року по червень 2019 року вони проживали в цивільному шлюбі. [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . З червня 2019 року [PERSON] покинула своїх неповнолітніх дітей. Неповнолітній син позивача, [PERSON] , проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідачка з дитиною не спілкується, ухиляється від обов`язків по їх вихованню, матеріальної допомоги не надає. Місце знаходження відповідачки не відомо. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини не явки до суду не повідомила, хоча про час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином. Також, оголошення про виклик до суду [PERSON] було розміщено на офіційному сайті «Судова влада України». Представник третьої особи: Служби у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, просить суд вирішити вимоги позовної заяви залежно від обставин справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав: Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, також в статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком, або матір`ю, обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько, або мати, ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідачка систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина - [PERSON] , [INFO] , вихованням дітей не займається, матеріально не підтримує, відмовляється від утримання дітей, належної уваги не приділяє. Згідно копії Висновку органу опіки та піклування Сахновщинської РДА Харківської області про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] , вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Довідки КЗ «Сахновщинського ліцею №1» [PERSON] є батьком [PERSON] , 2013 року народження, учня 1 класу КЗ Сахновщинського ліцею №1 Сахновщинської районної ради Харківської області». Його мати, [PERSON] , не бере участі у вихованні сина, навчанням не цікавиться, не відвідує батьківські збори та заходи ліцею стосовно виховання дитини. Як встановлено вище, відповідачка по справі не займається вихованням дитини, повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини будь-якої батьківської уваги та турботи, місце знаходження її не відомо. Відомості про батька в актовому запису про народження дитини внесені згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину згідно ст. 166 Сімейного кодексу України. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, те, що дійсно відповідач не займається піклуванням своєї дитини, не забезпечує її матеріально, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, суд доходить до висновку, що позовну заяву про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити. Крім того, суд зазначає, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років (ст. 243 СК України). Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК України). Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Позивач є рідним батьком дитини. Займається її вихованням та розвитком, вирішує питання відвідування дитиною навчального та медичного закладів. Позивач може бути опікуном, психіатричних протипоказань до виконання обов`язків опікуна немає, ознак наркологічних захворювань не виявлено. До кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] створені належні умови для проживання та виховання дитини. Приймаючи до уваги інтереси дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги і позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 листопада 2019 року і до його повноліття, але неменше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] призначити опікуном неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved