Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 травня 2011 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе, сторони проживають окремо, а шлюб має формальний характер. У звязку з цим позивач просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 16). Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання позовні вимоги визнала, просила розглянути справу за її відсутності та залишити їй набуте у шлюбі прізвище "Міняйло" (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17 травня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 40, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17 травня 2011 року серії І-СР № 069892 (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06 липня 2011 року серії І-СР № 126430 (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище "Міняйло". На підставі викладеного вище,

Outcome: approved