Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

22 червня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним. 30 червня 2015 року позивачки подали до суду уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] комітету Першотравенської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майн. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 26 січня 1998 року [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах своєї, на той час неповнолітньої доньки [PERSON], придбали у відповідачів [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], на підставі рішення опікунської ради Першотравенського виконавчого комітету від 26 січня 1998 року, та [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу даної квартири було посвідчено Павлоградською товарною біржею, яка на той час існувала в м.Першотравенську, 26 січня 1998 року, реєстраційний номер 1/6-НДП та зареєстровано Павлогадським міжміським бюро технічної інвентаризації за №24-21 від 28 січня 1998 року про право власності на квартиру. Відповідно ч.2 ст.15 ЗУ "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, ними були виконані всі умови договору і вони стали власниками вказаної квартири. Для того, щоб продати вказану квартиру, вони звернулися до нотаріуса, але отримали відмову в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу) не відповідає вимогам законодавства, тому що укладений за участю осіб, які не досягли 15 років, отже не могли бути членами товарної біржі та не могли брати участь у біржовій операції. На даний час [PERSON] є повнолітнім, його майнові права були захищені рішенням опікунської ради, яка давала згоду на укладання договору купівлі-продажу його батьками від його імені, та її донька [PERSON] також є повнолітньою і мешкає в РФ, а її майнові права були теж захищені рішенням опікунської ради , яка давала згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири їй, від імені доньки. Просять суд поновити строк позовної давності для звернення до суду, оскільки про порушене право дізналися лише у 2015 році, коли хотіли продати спірну квартиру, визнати договір купівлі-продажу спірної квартири дійсним та визнати право власності на неї за [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивачки не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день слухання справи були належним чином повідомлені через оголошення в газеті, як того вимагають норми Закону, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача - виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст.267 цього ж Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так як позивачкам було невідомо, що договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі є недійсним, а про порушення свого права дізнався лише у червні 2015 року, коли вирішили продати спірну квартиру, суд вважає за можливе визнати причини пропущення позовної давності поважними і порушене право підлеглим захисту. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах своєї, на той час неповнолітньої доньки [PERSON], придбала у відповідачів [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], на підставі рішення опікунської ради Першотравенського виконавчого комітету від 26 січня 1998 року, та [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала, згідно свідоцтва про право власності №5115, виданого 29 вересня 1997 року Першотравенським УЖКГ Павлоградського виробничого об'єднання по видобутку вугілля "Павлоградвугілля" і зареєстрованого в міжміському бюро технічної інвентаризації м.Павлограда від 09 жовтня 1997 року за №24-21, відповідачам. Договором купівлі - продажу, зареєстрованому Павлоградською Товарною біржею 26 січня 1998 року за реєстраційним номером 1/6-НДП, підтверджується,що відповідачі продали позивачкам вказану квартиру. За придбане нерухоме майно позивачки повністю розрахувалися. Копією свідоцтва про укладення шлюбу І-МП №626233, виданого 17 вересня 2011 року Управлінням запису актів цивільного стану Адміністрації м.Смоленська, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] 17 вересня 2011 року уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 червня 2015 року підтверджується, що позивачкам відмовлено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу у посвідченні договору купівлі-продажу спірної квартири, належної їм на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі 26 січня 1998 року, так як документ, що підтверджує право власності на майно, що відчужується, не відповідає вимогам законодавства, оскільки вказаний договір купівлі-продажу, укладений за участю осіб, які не досягли 15 років та, отже, не могли бути членами товарної біржі та не могли приймати участь у біржовій операції. На даний час відповідач [PERSON] є повнолітнім, його майнові права були захищені рішенням опікунської ради, яка давала згоду на укладання договору купівлі-продажу його батьками від його імені, та позивачка [PERSON] також є повнолітньою і мешкає в РФ, а її майнові права були теж захищені рішенням опікунської ради , яка давала згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири позивачці [PERSON], від імені її доньки. Вартість спірної квартири, згідно звіту №6707 про незалежну оцінку майна становить 207 035,00 гривень. Перешкодою для оформлення документів на цільове використання придбаної квартири є те, що договір купівлі - продажу вказаної квартири не посвідчений нотаріально. На підставі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець-прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статті 658 цього Кодексу право продажу майна належить власникові. У відповідність ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст.649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом. Частини 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу і, так як їм було невідомо, що Товарна біржа не має права посвідчувати вказаний договір, про порушення їх права стало відомо в червні 2015 року при оформленні документів для продажу спірної квартири, суд вважає за необхідне продовжити їм строк звернення до суду, так як вони його порушили з поважних причин та визнати вказаний договір дійсним. В задоволенні позову в частині визнання за позивачками права власності на спірну квартиру суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачкою [PERSON] при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2 313,60 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягти з відповідачів на користь позивачки [PERSON] судовий збір в розмірі 1 156,80 гривень - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed