Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

13.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів в сумі 11\~000,00 грн. за договором позики, посилаючись на те, що 05.01.2015 року він передав відповідачу 11\~000,00 грн., які останній зобовязався повернути згідно розписки до 31.05.2015 року. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув, тому позивач просить ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідача вказаний борг та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити та стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 11\~000,00 гривень, так як відповідач в обумовлений розпискою строк не виконав взяті на себе зобовязання, не заперечував проти заочного розгляду справи. \~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 09.04.2016 року, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних \~у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ж ст. ст. 1046, 1047, 1051 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 207 ЦК України вимога щодо письмової форми правочину вважається дотриманою, якщо його зміст зафіксовано не лише в одному або кількох документах, підписаних сторонами (стосовно юридичних осіб підпис суб'єктів, уповноважених на це установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, скріплюється печаткою), а й у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Письмовій формі відповідає правочин у електронному вигляді, якщо він вчинений із дотриманням вимог ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" і ЗУ "Про електронний цифровий підпис". За чинним законодавством України в окремих випадках вимагається нотаріальне посвідчення правочинів щодо забезпечення виконання зобов'язань, а також його державна реєстрація. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, розписка не є письмовою формою договору, а тому може бути лише письмовим доказом передачі позикодавцем грошей позичальнику. Недотримання такої форми договору не тягне за собою його недійсність. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами з розстроченням, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. При цьому, за ст. 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов'язку і, навпаки, знаходження такого документу у кредитора - засвідчує факти невиконання боржником зобов'язання. Матеріали справи вказують на те, що згідно розписки від 05.01.2015 року [PERSON]. отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 11\~000,00 грн. взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 31.01.2015 року. На вимогу суду позивачем надано оригінал боргової розписки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що приблизно рік назад перебували на автомобільній мийці, що знаходиться в м. Новий Буг на центральній вулиці, неподалік від автовокзалу, в цей час до них підійшов позивач якого вони раніше не знали, та попрохав бути присутніми та засвідчити факт передачі грошових коштів. Дійсно підтверджують факт передачі позивачем грошових коштів в розмірі 11\~000,00 гривень відповідачу та складення останнім боргової розписки в якій вони поставили свої підписи. Зважаючи на те, що на час розгляду справи в суді грошові кошти в сумі 11\~000,00 грн., отримані позичальником [PERSON] від позикодавця [PERSON], останньому не повернуті, відповідач [PERSON] зобов'язаний повернути зазначені кошти позикодавцеві. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 11 000,00 грн. знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] понесений останнім та документально підтверджений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved