Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення грошового зобов'язання вказуючи на те, що рішенням Коропського районного суду Чернігівської області позов [PERSON] до Приватної агрофірми „Тарасівка" про стягнення боргу задоволено та присуджено до стягнення з солідарного боржника - Приватної агрофірми „Тарасівка" на користь [PERSON] 388991,49 грн. та присуджено до стягнення з Приватної агрофірми „Тарасівка" на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір в сумі 3219 грн. Початок погашення основного боргу почалося 15.02.2013 року, договір позики розірвано не було, тобто 11 місяців з 16.03.2012 р. по 15.02.2013 р. боржник продовжував користуватись утримувати ним грошовими коштами, належними до сплати. Отже [PERSON] вважає, що він має право на отримання 3% за користування позикою. А тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON], ПАФ „Тарасівка" солідарно нарахування 3% річних від простроченої суми в розмірі 117408,11 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 1174,08 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд позовної заяви без його участі. Позов просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказуючи на те, що всі зобов'язання по рішенню суду від 01.06.2012 року виконані відповідно ст. 258 ЦК України та подала до суду заяву про застосування строку спеціальної позовної давності. Зустрічний позов, поданий відповідачем відкликала. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем 12.05.2011 року, позикодавець (позивач) передав у власність позичальникові (відповідачу) гроші в сумі 321226 грн. позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошей в строк до 15.09.2011 року. В забезпечення виконання договору позики від 12.05.2011 року, між позивачем та Приватною агрофірмою «Тарасівка» в особі директора [PERSON] (відповідача) укладений договір поруки. 01.06.2012 року через несвоєчасне виконання зобов'язань по договору позики [PERSON], рішенням Коропського районного суду Чернігівської області стягнуто з солідарного боржника Приватної агрофірми «Тарасівка» на користь позивача [PERSON] 388991 грн. 49 коп. заборгованості по договору позики та судовий збір в сумі 3219 грн. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області 03.07.2012 року вказане вище рішення залишено без змін. Позивач [PERSON] не надав суду доказів, що він є учасник ринку фінансових послуг і на нього поширюється відповідно Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р., а тому правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами статей 1046-1048 ЦК України. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов договору позики, укладеного між сторонами (п. 2 (а)) за користування позикою сплачуються проценти в розмірі 3 % (трьох) відсотків від суми заборгованості за кожний місяць (щомісячно). Остаточний розрахунок за договором позики не пізніше 15.09.2011 року, а тому рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 01.06.2012 року заборгованість, яка виникла по договору позики станом на 15.03.2012 року, стягнута на користь позикодавця (позивача [PERSON]) з поручителя ПАФ «Тарасівка» в сумі 38899 грн. 48 коп. Відповідно п.4 договору позики при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 15 вересня 2011 року) позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому: сплати на користь позикодавця штрафу в сумі 10% від суми заборгованості; повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням процентів за користування позикою (п.2(а) цього договору) та проценти індексу інфляції за весь час прострочення. Позивач вказує, про що не заперечує і відповідач, що сума заборгованості була погашена 19.02.2013 року. Відповідно до умов договору позики за користування коштами з відповідача [PERSON] необхідно стягнути суму 2569 грн. 81 коп., інфляційні нарахування. Відповідно п.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 246 грн. 30 коп. Врешті позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial