Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів та стягнення пені (неустойки) за неналежне виконання договору банківського вкладу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору №SAMDNWFD0071198299301 укладеного між [PERSON] та відповідачем [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» 11 червня 2016 року було відкрито депозитний вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці. З цього часу між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини відповідно до яких відповідач зобовязаний нараховувати відсотки на суму вкладу починаючи з дня, наступного за днем зарахування грошей до Банку. В свою чергу позивач зобовязався поповнити рахунок в банку та не розривати договір до часу спливу строку на який його укладено. Гроші банком були прийняті 11 червня 2016 року та зараховані на депозитний рахунок. Зазначений договір було укладено на 3 (три) місяці і час спливу строку дії договору припадав на 12 вересня 2016 року та за умовами договору термін дії цього договору було продовжено з 14 вересня 2016 року знову на 3 (три) місяці і новою датою спливу строку дії договору на депозитне обслуговування було 15 грудня 2016 року. Також за умовами договору, на протязі 5 (пяти) діб з дня спливу строку дії договору, в разі небажання продовження дії цього договору з подальшим розірванням умов договору, позивач повинен був в приміщенні будь-якого відділення банку відповідача подати письмову або електронну заяву про розірвання договору. На виконання цієї вимоги 15 грудня 2016 року він прибув до відділення відповідача, яке розташоване в м.Першотравенську Дніпропетровської області за адресою вул.Гагаріна, буд.1-а, та подав відповідну заяву про розірвання договору та повернення йому суми депозиту і нарахованих відсотків за весь час дії договору. Дану заяву було прийнято відповідним працівником банку відповідача та оформлено її в електронній формі із відповідним підтвердженням. Однак, належні грошові кошти 15 грудня 2016 року відповідач не повернув, а ні позивачу власноручно, а ні шляхом зарахування на його картковий рахунок. Відповідно до умов п.22 договору №SAMDNWFD0071198299301 від 11 червня 2016 року як що він на протязі 5 (пяти) календарних днів після дати закінчення строку вимагає повернути частину вкладу, його зобовязання і зобовязання банку по вкладу припиняються і вклад повертається. 16 грудня 2016 року він подав заяву про припинення договору вкладу, 16 грудня 2016 року він подав заяву про видачу йому готівкою 3000,00 доларів США, які банк обіцяв видати 19 грудня 2016 року, про що є доказ у вигляді смс повідомлення на телефон. Однак цього не відбулось, чим відповідач почав порушувати право власності позивача на ці кошти. В подальшому він ще декілька разів звертався у відділені банку в м.Першотравенську з вимогою про видачу йому готівки, але йому постійно Банк відмовляв, що підтверджується також відповідними СМС повідомленням зі службового телефону банку. Також позивач запропоновував працівникам банку перерахувати ці кошти йому на валютний рахунок, однак в цьому проханні також було відмовлено без пояснення причин. Загальна сума коштів, які повинні були бути повернуті відповідачем на день закінчення строку користування вкладом, тобто на 15 грудня 2016 року, складала 7169 доларів США та 01 цент. Ці кошти відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не перерахував ні на картковий валютний рахунок, а ні видав готівкою. Зазначені кошти відповідач повинен був повернути двома шляхами, або зарахуванням цих коштів на банківський рахунок у валюті, або видати готівковими коштами через касу Банку, чим було б забезпечено право безперешкодно розпоряджатись цими коштами. Жодний з цих шляхів відповідачем не було застосовано для повернення належних грошей. Фактичним невиконанням свого обовязку щодо своєчасного повернення належних грошей, тобто в день розірвання договору, відповідач почав порушувати його права на безперешкодне розпоряджання коштами на суму 7169 доларів США та задавати моральних переживань та занепокоєння з приводу можливого неповернення грошей взагалі. Фактичне припинення порушення права на безперешкодне розпоряджання цими коштами відбулось 03 січня 2017 року, саме 03 січня 2017 року відповідач повернув всі належні кошти через касу свого відділення. Таким чином, строк порушення права позивача на безперешкодне користування та розпоряджання належними йому коштами відбулось з 15 грудня 2016 року по 03 січня 2017 року що складає 19 діб. За правилами пунктів 9 та 10 договору №SAMDNWFD0071198299301 всі спори за цим договором вирішуються або за домовленістю або в судовому порядку, а в разі порушення умов договору, порушник несе відповідальність відповідно до діючого законодавства України. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальний розрахунок суми пені складається з наступного: 19 діб х 3% що буде дорівнювати 57% за весь час порушення строку виконання грошового зобовязання. Загальна сума невиконаного своєчасно грошового зобовязання складає 7169,01 доларів США х 57% що буде дорівнювати 4086 доларів США 34 центи. Саме така сума в розмірі 4086 доларів США 34 центи, вважає позивач повинна бути стягнута з відповідача на його користь за прострочення виконання грошового зобовязання за договором банківського вкладу. Просить суд стягнути з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь пеню (неустойку) в розмірі 4086 доларів США 34 центи. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заперечення в яких зазначив, що згідно Умов та правил надання банківських послуг: 2.2.1.31 повернення вкладу у відділенні провадиться на підставі письмової заяви клієнта. Таким чином, Умовами та правилами надання банківських послуг визначено, що повернення вкладу у відділенні проводиться на підставі письмової заяви клієнта. Вважає позов [PERSON] необґрунтованим та безпідставним. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ "'ПриватБанк" про захист прав споживачів та стягнення пені (неустойки) за належне виконання договору банківського вкладу відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Банку з урахуванням письмових заперечень на позовну заяву та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, 11 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений договір № SAMDNWFD0071198299301 вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці /далі договір/ з першою сумою вкладу 5000,00 доларів США /до 11 вересня 2016 року включно/. Кошти позивача банком були прийняті 11 червня 2016 року та зараховані на депозитний рахунок /а.с.6/ розділ договору «Дані за вкладом»/. Відповідно до пункту 16 вищезазначеного договору, якщо Банк по закінченню тримісячного строку не перерахував кошти з депозиту на вклад позивача «До вимоги», вклад автоматично пролонгується, ще на один тримісячний строк. В такому разі новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою його припинення. Враховуючи, що відповідач кошти позивача з депозиту на вклад позивача «До вимоги» не перераховував, судом встановлено, строк вкладу було продовжено з дня, наступного за датою його припинення, а саме з 12 вересня 2016 року, ще на один тримісячний строк тобто до 12 грудня 2016 року. 15 грудня 2016 року, після спливу строку вкладу з дотриманням пятиденного строку встановленого пунктом 21 договору позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення усієї суми вкладу в сумі 7\~138,41 доларів США разом з нарахованими відсотками в сумі 30,60 доларів США, що підтверджується Випискою по картці/рахунку від 27 березня 2017 року виданою відповідачем /а.с.7/ та дублікатом сформованої для цієї операції але не виконаної відповідачем квитанції /а.с.8/. Фактично вклад та відсотки за ним були повернуті [PERSON] 03 січня 2017 року, що підтверджується квитанцією від 03 січня 2017 року /а.с.10/. 29 березня 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК/, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Факт наявності правовідносин за договором, розміру належних позивачу до виплати вкладу та відсотків за ним, які на час розгляду справи виплачені відповідачем, підтверджується наявними матеріалами справи /а.с.6-10/ Враховуючи відсутність між сторонами спору, щодо наявності правовідносин за договором № SAMDNWFD0071198299301 вклад «Стандарт» строковий на 3 місяці, щодо розміру належних позивачу до виплати вкладу та відсотків за ним, суд вирішує спір щодо наявності зі сторони відповідача порушень умов укладеного сторонами договору та відповідальність за це. Відповідно до пункту 21 укладеного сторонами договору відповідач зобовязався повернути вклад разом з нарахованими по ньому відсотками не пізніше наступного робочого для Банку дня, уразі якщо завершення строку вкладу припадає на вихідний день. Позивач звернувся з вимогою про повернення вкладу, безпосередньо у відділені Банку 15 грудня 2016 року що було робочим для Банку днем. Фактично вклад та відсотки за ним були повернуті [PERSON] 03 січня 2017 року, що підтверджується квитанцією від 03 січня 2017 року /а.с.10/, тобто з порушенням умов договору. Заперечення відповідача проти цього зводяться до того, що згідно Умов та правил надання банківських послуг: п. 2.2.1.31 повернення вкладу у відділенні провадиться на підставі письмової заяви клієнта. Таким чином, на думку відповідача враховуючи відсутність у позивача такої письмової заяви, це свідчить про дотримання Банком строків повернення вкладу встановлених п. 21 договору та відсутність порушення умов договору. Суд вважає такі заперечення необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач на виконання цієї вимоги 15 грудня 2016 року прибув до відділення відповідача, яке розташоване в м.Першотравенську Дніпропетровської області за адресою вул.Гагаріна, буд.1-а, та подав відповідну заяву про повернення йому суми депозиту і нарахованих відсотків за весь час дії договору. Дану заяву було прийнято відповідним працівником банку відповідача та оформлено її в електронній формі, на підтвердження чого свідчить наявні матеріали справи /а.с.6-10/, згідно яких незважаючи на начебто недотримання форми звернення позивача з заявою, Банк-відповідач прийняв заявку на повернення вкладу до виконання, яку не зміг своєчасно обробити та виконати у звязку з відсутністю коштів та той факт, що без будь-яких додаткових заяв від позивача зрештою 03 січня 2017 року виплатив позивачу належні йому кошти. За весь час з 15 грудня 2017 року по 03 січня 2017 року відповідач до позивача з розясненням або вимогою про надання додаткової письмової заяви не звертався та цим не виплату коштів не аргументував. Протилежне відповідачем не доведене, а отже суд приходить до висновку, про порушення позивачем зобовязання за договором, яке полягало у порушенні строків його виконання в період з 15 грудня 2017 року по 02 січня 2017, що становить 19 календарних днів. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), відповідно до частини пятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить з наступного. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша\~статті 1058 ЦК України). За положеннями\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору банківського вкладу, укладеного 11 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», позивач 15 грудня 2016 року звертався до установи банку з вимогою про повернення банківського вкладу та сплату нарахованих процентів, які банк вкладнику своєчасно не повернув. За пунктом 10 вказаного договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до частини пятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Зазначений правовий висновок був зроблений Верховним Судом України /далі ВСУ/ в справах № 6-2128цс16 від 13 березня 2017 року; №180/1179/15-ц від 28 вересня 2016 року; № 2558цс15 від 1 червня 2016 року; №6-37цс16 року від 11 травня 2016 року. Враховую вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі трьох відсотків від несвоєчасно повернутих позивачеві коштів, за кожний день прострочення, але у національній грошовій одиниці на день ухвалення рішення суду. Згідно правового висновку ВСУ у справі №6-79цс14 від 02 липня 2014 року, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Таким чином з відповідача слід стягнути пеню у розмірі: 19 /днів прострочення виконання зобовязання/ х 3% /пені за кожен день/ = 57% /пені від несвоєчасно повернутих позивачеві коштів/; 7\~169,01 доларів США /розмір несвоєчасно повернутих коштів/ х 57% /пені від несвоєчасно повернутих позивачеві коштів/= 4 086,33 доларів США /загальний розмір пені/. Згідно повідомлення Національного Банку України курс долара США станом на 23 червня 2017 року становить 26,02 гривні за один долар США. 4 086,33 доларів США /загальний розмір пені/ х 26,02 /курс до гривні на день ухвалення рішення за один долар США/ = 106\~326,30 гривень. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial