Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

26.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків [PERSON], яка померла 20.03.2016 року, [PERSON], який помер 11.10.2016 року, право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6; земельну ділянку площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0635; земельну ділянку площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0632; земельну ділянку площею 0,1763 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер №5122081700:02:002:0039. Свої вимоги позивач мотивує тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що не надані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], яка є родичем, та яка пояснила, що дійсно [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер 11.10.2016 року, за однією адресою Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6, та спадщину прийняв. Інших спадкоємців у померлого не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №481793, виданого 15.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за ОД №10-05-1452, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0632. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №481794, виданого 15.02.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за ОД№10-05-1453, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0635. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РІ №702110, виданого 20.10.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.521.00110, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1763 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер №5122081700:02:002:0039. Дана інформація підтверджена листом Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №1195/126-18 від 29.03.2018р. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.11.2015 за індексним номером 48598180 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6. Дана інформація, також, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №48598374 від 27.11.2015р., довідкою Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1828 від 31.08.2017р., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №119601250 від 04.04.2018р. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №446998 від 23.03.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 20.03.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0632. Згідно інформації Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області №323/01-16 від 22.03.2018 після померлої [PERSON] заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіти від її імені не посвідчувалися. Спадщину після [PERSON] прийняв фактично її чоловік [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №1830 від 31.08.2017р., та син [PERSON] шляхом подачі уповноваженому органу заяви від 04.07.2016р. про прийняття спадщини, зареєстрованої в реєстрі за №54, завіреної секретарем Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. За життя [PERSON] та [PERSON] не оформили в установленому законом порядку своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку після [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №467374 від 13.10.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 11.10.2016 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 1/2 частина земельної ділянки площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0632, яку він прийняв після дружини, але юридично не оформив своїх прав; житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6; земельна ділянка площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0635; земельна ділянка площею 0,1763 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер №5122081700:02:002:0039. Згідно заповіту від 06.04.2016р., посвідченого секретарем Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] усе своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №203719 від 08.02.2010р. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Позивач спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, що підтверджується довідками виконавчого комітету Камянськоїсільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №№1828,1829 від 31.08.2017р., поясненнями свідка. На звернення позивача до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому було відмовлено у звязку з тим, що ним не надані оригінали правовстановлюючих документів, що могли би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги щодо спадкування спадкоємця [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 11.10.2016 року, на: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6; земельну ділянку площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0635; земельну ділянку площею 3,01 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №5122081700:01:003:0632; земельну ділянку площею 0,1763 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Суворова, №6, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер №5122081700:02:002:0039. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved