Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третьої особи Хорошевського геріатричного пансіонату про стягнення аліментівз повнолітнього сина на утримання матері В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є інвалідом І групи за загальним захворюванням та знаходилася в Хорошевському геріатричному пансіонаті на повному державному забезпеченні з 05 березня 2016 року, але з 01 липня 2017 року вона перебуває у домашній відпустці та забезпечує себе сама. Пенсія позивача складає 1346,75 гривень. Позивач [PERSON] має працездатного повнолітнього сина [PERSON], який добровільно не надає допомоги на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. В зв'язку з вищевикладеним позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 450 гривень щомісяця. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, а саме вартості лікування, на яке їй необхідні кошти та відсутності доказів з приводу потреби матеріальної допомоги. Представник третьої особи - Хорошевського геріатричного пансіонату в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] була направленана повне державне забезпечення до їхнього закладу в тяжкому стані, але їй надавалася медична допомога, вона перебувала на повному державному забезпеченні. На даний час, перебуваючи у домашній відпустці та неотримуючи належного догляду, стан позивачки погіршується, але вона відмовляється повернутися до установи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, свідків дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є рідною матір'ю відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 110 від 05 травня 1982 року (а.с.5). Як вбачається з довідки МСЕК № 308544 від 21 березня 1997 року [PERSON] [INFO] є інвалідом 1 групи (а.с.7). Позивач [PERSON] з 05 березня 2016 року по 01 липня 2016 року перебувала в Хорошевському геріатричному пансіонаті, на підставі наказу № 47 від 04 березня 2016 року, путівка № 52 (а.с.4, 58). 3 01 липня 2016 року по теперішній час [PERSON] знаходиться у домашній відпустці та мешкає без реєстрації разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] в будинку, який належить брату позивачки ( а.с.51-54). Відповідач - [PERSON] мешкає окремо від матері та на теперішній час не працює, знаходиться на обліку як безробітний в Люботинському міському центрі зайнятості та отримує державну допомогу в мінімальному розмірі 544 грн., має обмеження по працевлаштуванню за станом здоров'я (а.с.63,64,85). Відповідач перебуває на «Д» обліку у лікаря травматолога та має протипоказання до тяжкої фізичної праці, що вбачається із медичної довідки (а.с.64). На утриманні у відповідача знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.65,90). Позивач отримує пенсію по інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою Харківського об'єднаного Управління Харківської області в розмірі 1346,75 грн. (а.с.8). [PERSON] є інвалідом 1 групи, має тяжку хворобу та потребує постійного медичного догляду. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони не заперечують, що позивач є матір'ю відповідача та те, що вона є інвалідом І групи, до того ж це підтверджено документально. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що стан здоров'я[PERSON]. постійно погіршується, але попри це ані вона, ані її мати не звертаються за професійною медичною допомогою, про що свідчать відповіді медичних установ. Доказів того, що для лікування потрібні значні кошти, додаткові витрати, позивачем не надано. [PERSON] - мати позивачки, допитана в судовому засіданні в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, пояснила, що її донька знаходилася в Хорошевському геріатричному пансіонаті, але її не влаштовували умови утримання та вона забажала повернути доньку додому. Вдома вони мешкають вдвох у будинку, який належить сину свідка, сама ж [PERSON].є людиною похилого віку [INFO], тому їй важко доглядати за донькою. Свідок пояснила, що до них приходить лікар - хірург, але він лише змінює катетор і лікування позивача не займається. [PERSON] пояснила, що вона купує ліки для доньки, зокрема мазі, бинти, пластирі на які йде вся пенсія [PERSON], але документально підтвердити витрати вона не може, оскільки чеки в аптеці вона не брала, а останній час купує мазі вдома у жінки, яку вона знає як лікаря, котрий займається приватною практикою. Свідок вказує, що кошти на продукти харчування та інші життєві потреби вона витрачає зі своєї пенсії, яка на даний час становить 1500 грн., таку ж пенсію на теперішній час отримає і позивач. Допитаний в якості свідка [PERSON], який є рідним братом позивачки, пояснив, що в його власному будинку дійсно проживають мати і сестра, а він постійно проживає в м.Харків зі своєю родиною, але кожні вихідні приїздить до м.Люботин, де займається ремонтом будинку та його облаштуванням, допомагає матері по господарству. На думку [PERSON] його сестрі необхідний постійний професійний медичний догляд,якого мати забезпечити не може, тому вважає, що [PERSON] повинна перебувати в пансіонаті, де їй буде надана професійний догляд та безкоштовна допомога. Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками. За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги;відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Однак, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Як встановлено у судовому засідання, [PERSON] є інвалідом І групи, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, тобто матеріальної допомоги. Отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб оскільки витрачає кошти на придбання ліків, тому вона потребує матеріальної допомоги, проте жодних доказів на підтвердження своїх вимог не надала. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд приймає до уваги те, що обов'язок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей; потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв'язку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв'язку із відсутністю у них інших джерел існування; непрацездатними визнаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону (стаття 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів. Відповідач є працездатним, хоча й має медичні протипоказання до певних видів робіт, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує державну допомогу в розмірі 544 грн., має на утриманні малолітнього сина 2010 року народження. Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Крім того, при визначенні розміру аліментів, судам необхідно враховувати наявність у відповідача інших зобов'язань, зокрема в даному випадку наявність у відповідача малолітньої дитини, яка порівняно з позивачем не отримує пенсію, не потребує витрат зумовлених ростом (одяг, взуття) та розвитком (навчальні приладдя, заходи все стороннього розвитку). Стягненням аліментів з відповідача на користь позивача саме в розмірі 450 грн. будуть зачеплені інтереси малолітньої дитини. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. так, як позивач від його сплати звільнена.

Outcome: partial