Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

21.11.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він являється дідом [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Мати малолітньої, [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, не працює, зловживає алкоголем, що підтверджується довідкою Білоцерківської міської лікарні №4 про перебування під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2015 року. Дитина проживає, фактично, без будь-якої батьківської турботи. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Він разом із своєю цивільною дружиною [PERSON] , [INFO] , та онукою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та займаються вихованням дитини. Він утримує онуку матеріально, піклується про неї, турбується про стан її доров`я, психічний та моральний розвиток. Дитина навчається в Білоцерківському навчально-виховному закладі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №13 - дошкільний навчальний заклад», він спілкується з вихователями та відвідує батьківські збори. Враховуючи нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та для визначення статусу дитини, він вирішив встановити опіку над своєю онукою. Згідно висновків ТОВ «Медаком» він та [PERSON] за станом здоров`я протипоказань до опікунства не мають. Згідно з довідкою, виданою департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, за обліками МВС на території України до кримінальної відповідальності він, [PERSON] , не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Він офіційно працевлаштований та має постійний дохід, Таким чином він має можливість утримувати та виховувати [PERSON] , вона матиме всі необхідні умови для проживання, навчання та відпочинку. Він утримуватиме онуку матеріально, піклуватиметься про неї, турбуватиметься про стан її здоров`я, психічний та моральний розвиток. Тому, просив позбавити батьківських прав, [PERSON] стосовно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та призначити його, [PERSON] , [INFO] , опікуном онуки - [PERSON] , [INFO] , та передати йому її на виховання. 13.01.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, 15.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив позбавити батьківських прав, [PERSON] стосовно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , призначити його опікуном онуки - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на його користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2019 року і до повноліття дитини, судові витрати просив залишити за ним без відшкодування за рахунок відповідача. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив до суду не подала. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі - [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном онуки відповідає інтересам дитини. Крім того, при ухваленні судом рішення щодо позбавлення батьківських прав необхідно вирішити питання щодо стягнення аліментів на дитину. На підставі ст. 280 ЦПК України та суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10, 53). Також, встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є батьком відповідача - [PERSON] та дідусем малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з характеристики на вихованку старшої групи «Ягідка» Білоцерківського навчально-виховного закладу «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 від 18.09.2019 року №100 (а.с.11), [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , мешкає разом із матір`ю [PERSON] , 1994 року народження, дідусем [PERSON] , 1969 року народження, прадідусем [PERSON] , 1944 року народження, прабабусею [PERSON] , 1947 року народження. Дитина відвідує БНВК з 03.10.2016 року. Вихованням займається дідусь, дотримується режиму роботи садочка, дідусь приводить і забирає дитину вчасно. Ганна приходить в групу добре одягнена, речі чисті і охайні. Дитина оточена увагою та любов`ю. Згідно довідки Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4» від 05.11.2019 року (а.с.12), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2015 року. За медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася. Також встановлено, що [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з якою проживають за адресою: [ADDRESS] та спільно займаються вихованням дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про стан здоров`я (а.с.14), [PERSON] , [INFO] - здоровий. Згідно висновку про стан здоров`я (а.с.15), [PERSON] , [INFO] - здорова. Згідно довідки Міністерства Внутрішніх справ України серії [NUMBER] (а.с.13), за обліками МВС громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Біла Церква Київської області на території України станом на 13.07.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Як вбачається з довідки про доходи ТОВ «АТБ-Маркет» від 17.10.2019 року (а.с.16), [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» з 19.07.2019 року, загальна сума доходу за період з 19.07.2019 року по 30.09.2019 року за винятком аліментів становить 28 864 грн. 18 коп. Як вбачається з довідки про доходи ТОВ «АТБ-Маркет» від 17.10.2019 року (а.с.17) [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» з 06.12.2018 року. Загальна сума доходу за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року за винятком аліментів становить 62 035 грн. 28 коп. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. 11.02.2020 року Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ухвалив рішення №80 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої дочки [PERSON] (а.с.43), відповідно до якого виконавчий комітет вирішив, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питання охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, що є правою підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача вона знає 4 роки та перебуває з ним у цивільному шлюбі. Відповідача вона також знає, вона дочка позивача. Останній раз відповідача бачила у червні 2020 року на дні народженні дитини, однак вона дитині нічого не подарувала і після знову зникла з її життя. Відповідач дитиною не займається, живе своїм життям, батьківські обов`язки виконує позивач. Відповідач за 4 роки, може один місяць працювала, але гроші не приносила, дитині нічого не купувала за увесь час. Позивач влаштував дитину в садочок і турбується про неї, а відповідач нічого не робить і дитиною не займається. Позивач виконує обов`язки батька та зібрав усі документи для встановлення опіки над дитиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідача вона знає з 2013 року, її син перебував з нею в цивільному шлюбі. Онука з народження проживає з позивачем. Відповідач обов`язки матері не виконує, дитиною не займається та у неї відсутній тісний зв`язок з дитиною. Дитиною займаються дід та бабусі. Її син перебуває в місцях позбавлення волі і не записаний батьком дитини, а батько дитини записаний зі слів матері по ст.135 СК України. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, гроші на потреби дочки не надає, зловживає алкоголем, не працює, часто не ночує вдома, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків. Також, судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням [PERSON] , [INFO] , займається її дідусь [PERSON] , [INFO] , який забезпечує її усім необхідним для її розвитку, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про її фізичний та духовний розвиток. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дочки відповідає інтересам дитини та підлягає до задоволення. Позивач, також, просив встановити його опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Так, 10.02.2020 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області склала висновок про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідає інтересам дитини. Опікуном слід призначити [PERSON] , в разі позбавлення матері дитини [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст. 243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Враховуючи, що позивач перебуває з малолітньою у родинних відносинах, здатен до виховання дівчинки, яка з народження проживає з ним, між ними є тісний зв`язок та враховуючи висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, суд, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач до суду не з`явилася, відзив із запереченнями проти позову і доказами, які б спростовувати доводи позивача не надала, як і не надала належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження виконання нею належним чином своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном онуки [PERSON] , [INFO] . Також, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2019 року і до повноліття дитини, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дітей, їх рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1549,00 грн. та заявив клопотання про залишення судових витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved