Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] (надалі-Позивач) звернувся в Суд з позовом до [PERSON] (надалі-Відповідач) про стягнення авансового платежу. \~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування заявленого позову Позивач зазначив, що в середині 2013 року вирішив придбати легковий автомобіль "Volkswagen" типу міні вен у Відповідача за 7 000 доларів США по курсу 8 гривень за один долар з авансовим платежем 10 тисяч гривень і поступовою, протягом одного року сплатою всієї суми. 05.09.2013 року Позивачем було вручено Відповідачу 10000 гривень в рахунок оплати автомобіля і Відповідачем було написано власноручно розписку про отримання зазначеної суми. Нотаріально посвідченого договору купівлі продажу сторони не укладали. Через певний період часу Позивач, дізнавшись про недоліки вказаного автомобіля, повідомив Відповідача про відмову від покупки автомобіля та попросив повернути аванс. [PERSON] повідомив, що отримані гроші витратив і пообіцяв їх віддати після того, як продасть цей автомобіль іншим особам. На неодноразові спроби Позиваача повернути авансовий платіж, Відповідач відмовляється це зробити, тому він змушений звернутись до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причині, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому Суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України\~вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. За таких обставин Суд, відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України\~зі згоди Позивача постановляє заочне рішення у справі. \~\~\~\~ Залухавши пояснення Позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, Суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст. 208 ЦК України зазначено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу слід вчиняти у письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З дослідженої в судовому засіданні розписки слідує, що [PERSON], житель смт.Ратне отримав від [PERSON] 10 000 тисяч гривень, як часткову оплату за автомобіль"Volkswagen", який він отримає після повної сплати вартості автомобіля. Ст. 571 ЦК України встановлює правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, такими правовими наслідками, зокрема,є: 1. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. 2. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. 3. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За таких обставин Суд вважає обгрунтованою вимогу Позивача про стягнення авансового платежу в сумі 10 000( десять тисяч) гривень, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, повністю задовольняючи позовні вимоги, Суд стягує з Відповідача на користь Позивача сплачені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved