Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами було укладено шлюб 10.05.2008 року у виконкомі Сасівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 5. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін постійно виникали суперечки та непорозуміння з причин різних поглядів на життя, сторони мають різні характери. Відповідач проживає окремо, не бере участі у веденні господарства. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки, а тому вона просить стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився, і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя сторін, зокрема, виникнення у сторін частих сварок та непорозумінь, зловживання відповідачем алкогольними напоями. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 10.05.2008 року у виконкомі Сасівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 5. (а.с.4) Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO].(а.с.5). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін постійно виникали суперечки та непорозуміння з причин різних поглядів на життя, сторони мають різні характери. Відповідач проживає окремо, не бере участі у веденні господарства. Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки. (а.с.7). Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дочки та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть уже понад рік, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, а наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітньої доньки, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання підлягають задоволенню. Таким чином, з урахуванням викладеного,

Outcome: approved