Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

30.10.2018 року позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , ТзОВ «Агросад 2016» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказує на те, що в 2011 році між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку набув у власність [PERSON] . Згодом відповідач у період чинності раніше укладеного договору уклав новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТзОВ «Агросад 2016». Вважає, що відповідач не мав права передачі належної йому земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки з урахуванням додатково укладеної угоди, таке право до 2022 року належало позивачу. В зв`язку з наведеним просить з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнати недійсним договір оренди землі б/н від 20.04.2017 , укладений між [PERSON] та ТзОВ «Агросад 2016» ( код ЄДРПОУ 40920469), строком на 7 років щодо земельної ділянки розміром 1,9102 га кадастровий номер 6823982200:03:005:0016, розташованої на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6823982200:03:005:0016, зареєстрованого на підставі договору оренди землі б/н від 20.04.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТзОВ "Агросад 2016" ( код ЄДРПОУ 40920469), стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, попередньо від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Представник відповідача ТзОВ «Агросад 2016» в судове засідання не з`явився, про день та час судоовго розгляду повідомлений належним чином. Судом встановлено, що 16.10.2011 року між [PERSON] (спадкодавцем відповідача [PERSON] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренд землі №168, відповідно до якого Орендодавець ( [PERSON] ) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,91 га, розташовану на території Горицької сільської ради строком на 10 років. Вказаний Договір 03.09.2012 року був зареєстрований у встановленому законом порядку за №682390004006097. Згідно листа Управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницькій області №319 від 20.09.2018 р., станом на 01.01.2013 земельна ділянка з кадастровим номером 6823982200:03:005:0016 дійсно перебувала в оренді ТОВ «Горинь Агро». Відповідно до додатково укладеної угоди від 14.01.2016 року [PERSON] та ТОВ «Горинь АГРО» здійснили заміну сторони договору, а саме Орендодавця на його правонаступника, тобто на [PERSON] , який отримав вищезазначену земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2015 року після смерті [PERSON] 20.04.2017 відповідач передав належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 6823982200:03:005:0016 в платне користування строком на 7 років ТзОВ «Агросад 2016 за договором оренди землі, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2018 року. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що [PERSON] , маючи договірні зобовязання за договором оренди перед ТОВ "Горинь Агро" безпідставно уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування ТзОВ «Агросад 2016». Також суд приймає до уваги визнання позовних вимог стороною відповідача [PERSON] . За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved