overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

11.02.2008 року між ЗАТ "Акцент-Банк" правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк" і відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту по якому позичальник отримала в банку 3500,00 грн. кредиту у вигляді кредитної картки з виплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості. Позовні вимоги банк обґрунтовує тим, що відповідач не виконувала умов договору порушила зобов'язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту, а це дає право позивачу вимагати дострокового повернення боргу та розірвання договору. Станом на 27.03.2014 року заборгованість відповідача перед банком складає 25531,91 грн. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в суд не з'явилася повторно, хоча була повідомлена про час та місце розгляду у встановленому порядку, тому суд вважає, що справу слід розглядати за наявними в матеріалами у справі. Оцінивши подані докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як видно з копії заяви [PERSON], то така 11 лютого 2008 року надала згоду на отримання кредитної картки з кредитними лімітом в сумі 3500 грн. з сплатою 2% на місяць на залишок заборгованості, та сплатою щомісячної комісії 3,5 %, погодившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості убачається, що борг відповідача перед банком станом на 27.03.2014 року становить 25 531,91 грн. яка складається з наступного: 2 981,83 грн. - заборгованість за кредитом; 12 160,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 697,5 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 192,00 грн. - штраф (процентна складова). Отже в судовому засідання встановлено, що відповідачка отримала в банку кредитну картку, користувалася коштами, порушила зобов'язання, щодо чергового повернення суми кредиту, тому, позивач правомірно вимагає стягнути з [PERSON] заборгованість, судові витрати та кошти на опублікування оголошення в газеті про виклик відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

11.02.2014 року [PERSON] звернувся до Ульяновського районного суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки. У позовній заяві вказав, що з 2005 року проживав з відповідачкою у незареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. Після народження доньки [PERSON], забравши свої речі, поїхала в невідомому позивачу напрямку. Донька знаходиться на повному утриманні батька, допомоги на утримання доньки відповідачка не надає, не приймає участі у її вихованні. Тому позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Окрім того, [PERSON] у позовній заяві зазначив, що зареєстроване місце проживання та місце знаходження [PERSON] йому невідомо. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті "Народне слово", клопотань та заперечень проти позову до суду не надала. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про народження (серія [NUMBER], виданого 19.12.2006 р. Луполівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками[PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні батька, відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не приймає участі у її вихованні. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати, від сплати якого позивача звільнено за законом, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

11.02.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 17.10.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 81. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в 2011 році. Причиною розпаду сім»ї стали втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 17.10.2008 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 81 (а.с.6). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 10.02.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки. Відповідно до статті 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

11.02.2014 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що 30.07.2004 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами зіпсувалися, сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. На даний час сторони більше 3 років проживають окремо, шлюбні стосунки припинено. Позивач вважає, що в подальшому збереження шлюбу недоцільне. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, надав суду заяву, згідно якої останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася з поважних причин, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеними доказами. Судом встановлено, що подружжя більше 3 років проживає окремо, припинило шлюбні відносини, сторони не ведуть спільного господарства. Крім того, позивач підтримав свої позовні вимоги та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.07.2004 року (а.с. 4), після укладення шлюбу позивачці було присвоєно прізвище "[PERSON]". Таким чином, після розірвання шлюбу вона має право залишити прізвище "[PERSON]", про що відповідачка просить в своїй заяві від 20.03.2014 року (а.с. 23). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

11.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя сторін не склалося, через різні погляди на сімейні відносини, втрату взаємної любові та поваги один до одного, що призвело до припинення сімейних відносин. Позивачка зазначила, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини і подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав і не заперечував проти задоволення позову. Просив розірвати шлюб між сторонами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.12.2006 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 2383. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Сторони [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили ці обставини і не оспорювали їх. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, а також враховуючи прохання позивачки після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "[PERSON]", суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивачки щодо залишення їй прізвища "[PERSON]" після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

11.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.02.2007року ПАТ КБ "Приватбанк" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3360,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 25.04.2008року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 7767,91грн., яка була стягнута згідно судового наказу Волноваського районного суду від 26.09.2008року. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на з 25.04.2008р. по 08.01.2014р. має заборгованість 59357,38грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був повідомлений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 22.02.2007року ПАТ КБ "Приватбанк" і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3360,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 25.04.2008року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 7767,91грн., яка була стягнута згідно судового наказу Волноваського районного суду від 26.09.2008року. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на з 25.04.2008р. по 08.01.2014р. має заборгованість 59357,38грн., яка складається з наступного: -12100,52грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1226,40грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, - 42727,73грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, - 500грн. - штраф ( фіксована частина), - 2802,73грн. - штраф (процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 59357,38грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 593,57грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

11.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.07.2013 року. Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 6), та [PERSON], [INFO] (а.с. 5), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 10). З травня місяця 2013 року відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, так як остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 9). Згідно до ст. 84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров*я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 року № 606-Х1У "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи конкретні обставини справи, а саме: відповідач працездатний, працює, має постійний заробіток, здоровий, інвалідом не являється, сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/16 частини заробітку (доходу).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

11.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], вказувала, що вона є спадкоємицею за заповітом, пропустила строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним станом; в судове засідання позивачка звернулася письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 20). Представник Грузької сільської ради Гайсинського району Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 17). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 1,6424 га розташованої на території Грузької сільської ради Гайсинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 134326, виданого Гайсинською РДА 05.10.2004 року та на майновий пай вартістю 1485 грн., що становить 0,052 % пайового фонду КСП "Пролісок" СВК "Єдність" с. Грузьке Гайсинського району Вінницької області, яка належала на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ IV № 018620 від 21.02.2007 року (а.с.а.с.8, 10, 11). На випадок смерті 17.12.2009 року [PERSON] у Грузькій сільській раді Гайсинського району Вінницької області склала заповіт за яким все своє майно, заповіла [PERSON] (а.с.9). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивачки, їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

11.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Вона зазначила, що 18.01.2016 року помер її батько [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина. Вона та її брат [PERSON] є спадкоємцями після смерті батька. Крім того, вона має право на призначення та отримання допомоги по втраті годувальника, оскільки є інвалідом дитинства. Однак, оформити спадщину не має можливості, оскільки по різному зазначено прізвище батька в документах « Шемегон» та « Шемигон» Тому виникла необхідність встановити факт родинних відносин між нею та батьком. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні заяви, посилаючись на вищевикладені обставини. Представники управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області та Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заперечень не надали. Заінтересована особа [PERSON] заперечень не надав. Він пояснив, що [PERSON] є його сестрою. У нього та батька також по різному зазначене прізвище " Шемигон" та " Шемегон". Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 527417 від 21.01.2016 року підтверджується, що [PERSON] помер 18 січня 2016 року в с.Левківка Зміївського району Харківської області. ( а.с.10) Батьками [PERSON], якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « Пришибська», були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-АВ № 546480 та укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 553241. ( а.с.11-14) Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Шляхом аналізу та оцінки наданих заявницею письмових доказів, її пояснень та пояснень [PERSON] встановлено, що прізвища померлого [PERSON] та дошлюбне прізвище [PERSON] співзвучні між собою, дані про батька заявниці, їх місце їх народження, проживання та смерті с.Левківка Зміївського району є однаковими, [PERSON] приймала участь у похованні батька, що дає судові підстави вважати, що [PERSON] дочка померлого [PERSON] За таких обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved