Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12 липня 2014 року помер його батько, [PERSON], та після його смерті відкрилася спадщина - 28/100 ід. частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: провул. А.Слуцького, 9, в м. Житомирі. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, однак, не може оформити спадщину за заповітом у звязку з тим, що за життя батько належним чином не оформив належну йому частку житлового будинку. З цих підстав просить визнати за ним, як за єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, право власності на 28/100 ід. частин вказаного вище житлового будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 51). Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. 12 липня 2014 року помер батько позивача, [PERSON], та після його смерті відкрилася спадщина - 28/100 ід. частин житлового будинку, що знаходиться за адресою провул. А.Слуцького, 9, в м. Житомирі, майно належало йому на підставі договору дарування від 03 жовтня 2001 року (а.с.49). Позивач [PERSON] єдиний спадкоємець за законом до майна померлого (а.с. 40), однак, 31 серпня 2015 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документа, а саме оригіналу договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 03 жовтня 2001 року, оскільки у спадкоємця наявний дублікат цього договору, виданий Житомирським обласним державним нотаріальним архівом 30 березня 2015 року (а.с. 50). Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З досліджених в судовому засіданні постанови державного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 50), довідки про наявність зареєстрованого майна (а.с.48), а також викладених вище обставин, вбачається, що у позивача відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, та іншим шляхом, аніж захист свого порушеного права на спадщину у судовому порядку, немає. Тому, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності Враховуючи, що відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає необхідним визнати право власності за позивачем на 28/100 ід. частин житлового будинку, що знаходиться за адресою провул. А.Слуцького, 9, в м. Житомирі в порядку спадкування. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його.

Outcome: approved