Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

13 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради, в якому просить (згідно уточнених позовних вимог ) встановити факт родинних відносин, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] є сином [PERSON], уродженки [INFO], яка народилася 13 лютого 1925 року та померла 28 лютого 2015 року, визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання до Більмацької Державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 28 лютого 2015 року в м. Донецьк, у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позовна заява мотивована тим, що 28 лютого 2015 року померла [PERSON] - мати позивача. 10 травня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримав письмове повідомлення про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину, внаслідок порушення шестимісячного строку для її прийняття. Також було виявлено розбіжність у написанні прізвища позивача - «Дровников» та у прізвищі матері позивача - «Дровнікова». Помилки були виконані при перекладі прізвища з російської мови. Внаслідок довільного перекладу прізвища з російської на українську мову посадовими особами під час заміни паспортів, незважаючи на абсолютно ідентичне написання прізвища російською - «[PERSON](а)», у позивача в паспорті українською прізвище було зазначено як «Дровников», а у матері - «Дровнікова». Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, який виявив бажання прийняти спадщину. Пропущення строку було зумовлено обєктивними причинами, настання та усунення яких від позивача не залежало. Останнім місцем проживання матері позивача було м. Донецьк, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, яка наразі є непідконтрольною та на якій не здійснюють свої повноваження державні органи та органи місцевого самоврядування. Позивач з м. Донецьк переїхав до с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області. Мати позивача через похилий вік та слабке здоровя навідріз відмовилася переїжджати разом з позивачем. Після смерті матері всі документи на спадкове майно, які слід подавати разом з заявою про прийняття спадщини, знаходилися в квартирі матері в м. Донецьк, в тому числі і свідоцтво про народження позивача. У травні 2015 року позивач виїхав до м. Донецьк для того, аби забрати всі документи та подати заяву про прийняття спадщини. Позивач планував повернутися до кінця червня 2015 року. Понад місяць позивач чекав можливості подати заяву у м. Донецьк, проте йому це не вдалося. У звязку з закінченням строку довідки внутрішньо переміщеної особи, позивач не мав можливості виїхати з м. Донецька, до серпня 2015 року. За цей час сплив шестимісячний строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач, представник позивача не зявилися, представник позивача надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без присутності представника. Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, представник Київської районної у м. Донецьку ради причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] народився 08 червня 1955 року у місті Донецьк, російською мовою його імя зазначено, як «Дровников Юрий Васильевич», що підтверджується паспортом громадянина України серії ВВ № 863682 виданим Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. У свідоцтві про народження серії ГД № 380110 [PERSON], [INFO], батьками зазначені мовою оригіналу «[PERSON] та [PERSON]». [PERSON] народилась 13 лютого 1925 року у селі Матвіївка Веселовського району Запорізької області, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВВ № 069693 виданим Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 317318, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області 30 березня 2015 року, [PERSON] померла 28 лютого 2015 року у місті Донецьк Калінінського району Донецької області, про що зроблений відповідний актовий запис № 43. Перелік фактів, які можуть бути встановлені судом зазначені у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, те, що розбіжність у написанні прізвища позивача - «Дровников» та прізвища матері позивача - «Дровнікова», виникла при виконані перекладу прізвища з російської мови, суд вважає встановленим факт того, що померла 28 лютого 2015 року [PERSON] була матірю [PERSON] [INFO]. Встановлення вищевказаного факту необхідно заявнику для прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 47651249 від 10.05.2017 року, у реєстрі відсутня інформація про заведену спадкову справу після померлої [PERSON]. Згідно відповіді Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області № 531/01-16 від 30.08.2017 року, заява про прийняття спадщини позивачем до нотаріальної контори не подавалась, документи, які б свідчили про прийняття спадщини відповідно до статті 1268 ЦК України, також не надані, нотаріус не має підстав для заведення спадкової справи. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки та житлового будинку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯІ № 741656 від 26 листопада 2003 року, [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], на підставі рішення Донецької міської ради від 18.07.2008 року № 21/205, є власником земельної ділянки площею 0,0352 га, яка знаходиться за адресою: вул. Фаворського, 50, Київського району, м. Донецька, Донецької області, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно технічного паспорту складеного 23.04.1997 року на житловий будинок по вул. Фаворського, 50, у місті Донецьк, що знаходиться у інвентаризаційній справі 259, власниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 10 серпня 2015 року № [NUMBER], [PERSON], [INFO], перемістився з тимчасово окупованої території, де зареєстрований за адресою: [INFO], с. Благовіщенка, вул. Чкалова, буд. 30. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" до зазначених населених пунктів відноситься м. Донецьк. Відповідно до ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції висловленої при розгляді справи № 6-1486цс15 відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач, є сином померлої, на момент смерті якої, позивач разом з нею не проживав, пропустив строк для прийняття спадщини у звязку з тим, що [PERSON] померла в м. Донецьк, яке є тимчасово окупованою територією України, де державні органи України не здійснюють свої повноваження. Також, позивач проживав в м. Донецьк, та у зв'язку зі збройним конфліктом та окупацією міста Донецьк був вимушений покинути тимчасово окуповану територію, документи, необхідні для прийняття спадщини залишились в м. Донецьк. Враховуючи складнощі перетину лінії розмежування, перебування позивача значний час в м. Донецьк (який є тимчасово окупованою територією), наявність обєктивних перешкод у виїзді на підконтрольну Україні територію, та неможливості подати відповідну заяву у встановлений законом строк, суд вважає, що зазначені обставини є обєктивними та істотними труднощами. Тому, враховуючи всі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що в силу обєктивних, непереборних обставин, повязаних з істотними труднощами, позивач мав поважну причину пропуску шестимісячного строку встановленого для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved