Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

17 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що [PERSON] є його батьком. Спільне життя в батьків не склалося і вони припинили сумісне проживання, позивач залишився проживати з матір'ю, яка отримувала аліменти від відповідача на його утриманння до досягнення повноліття. На даний час він навчається на 11 курсі технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету на денному відділенні, форма навчання контрактна, закінчує навчання 30 січня 2020 року. В зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача, так як стипендії не отримує, проживає на квартирі, суміщувати навчання з роботою не може через хворобу. Всі витрати, які з ним пов'язані, оплачує мати позивача, яка не працює і утримує його за рахунок ведення підсобного господарства та допомоги бабусі. Відповідач є працездатним, має постійний дохід від роботи по найму у приватних осіб та фермерських господарств, проте матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з викладеним [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму особи відповідного віку щомісячно до [INFO] Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, серії [NUMBER] виданого Березнегуватським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 65, його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.9). Згідно договору № 917 від 12.08.2017р. Технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету та довідки, виданої зазначеним навчальним закаладом, позивач є студентом 11 курсу денного відділення вказаного коледжу, закінчує навчання 30 січня 2020 року за освітньо-кваліфікаційним рівнем "Молодший спеціаліст" за спеціальністю 073 "Менеджмент" (а.с.6-8, 9). Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів про наявність інших утриманців та неспроможність надавати матеріальну допомогу позивачу відповідач не надав. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії №192 від 18.09.2017 року [PERSON] має хронічні захворювання, які позбавляють його можливості суміщувати навчання з роботою, стипендію він не отримує, так як навчається на контрактній основі (а.с.9, 11). В зв'язку з навчанням несе витрати на проїзд, проживання, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалу, придбання канцелярських товарів. В зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від відповідача. Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, позивач має право на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання і обов'язок щодо надання вказаної допомоги поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що батьки позивача припинили сумісне проживання, а він залишився проживати з матір'ю, яка не працює і всі витрати, пов'язані з навчанням, оплачує за рахунок ведення підсобного господарства та допомоги бабусі. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним і відповідно до позовної заяви має постійний дохід від роботи по найму у приватних осіб та фермерських господарствах. Доказів, які б спростовували доводи позивача та свідчили про неможливість надання матеріальної допомоги, відповідач не надав. Визначаючи розмір аліментів суд враховує зазначені положення ст.200 СК України та стягує з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму стосується неповнолітніх дітей і передбачено статтею 182 вказаного Кодексу, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial