Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

21.09.2021 р. [PERSON] , звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог заяви заявник зазначає, що в зв`язку з тим, що 11.01.2022 року йому виповнюється 55 років, а він тривалий час працював електрозварювальником ручного зварювання в СУ-53 ВАТ «Центростальконструкція», що згідно списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 № 461, дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах. Почав збір усіх необхідних документів для оформлення пенсії та звернувся за консультацією до працівників ПФУ в м.Івано-Франківську, які вказали на відмінність його «по батькові» у різних документах, що є неприпустимим при оформленні пенсії. Так у його свідоцтві про народження, серія [NUMBER] , виданого 30 січня 1967 р., вказано що його по батькові є « [PERSON] ». В паспорті - [NUMBER] , виданому 16 грудня 1996 р., його по батькові вказано також « [PERSON] ». Проте у військовому квитку серії [NUMBER] , виданого 17.12.1996 р., по батькові вказано « [PERSON] », що є помилковим. Належність його, вказаного військового квитка підтверджується вклеєною фотокарткою, скріпленою печаткою. Даний квиток є дублікатом, який виданий замість втраченого військового квитка серії [NUMBER] , про що зроблена відмітка на сторінці №23. В трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій 25.07.1988 р., його дані вказані на російській мові і по батькові записано « [PERSON] », в перекладі « [PERSON] », що також є помилковим. На сторінках 2-3 даної трудової книжки, під №1 записані дані про службу в лавах радянської армії, підставою запису вказаний військовий квиток серії [NUMBER] . Цей запис пов`язує трудову книжку з його військовим квитком [NUMBER] , виданим 17.12.1996 р., за яким можна провести ідентифікацію за фотокарткою. Крім того, в цій же трудовій книжці, записи під номерами 3, 7, 8 підтверджуються архівною довідкою №Р-23/06-07, від 20.07.2021 р., виданою Державним архівом Івано-Франківської області в якій вказане його по батькові « [PERSON] », що є з правильним і відповідає паспорту. В дипломі серії [NUMBER] виданого 15.07.1988 р., про закінчення Івано-Франківського СПТУ №19 його по батькові вказане також помилково - « [PERSON] ». Крім цього, отримавши архівну довідку №Р-25-26/06-07, від 20.07.2021 р., видану Державним архівом Івано-Франківської області зазначено по батькові « [PERSON] », що знову ж є помилковим. Дана довідка необхідна для подальшого оформлення пенсії, тому що у ній вказана заробітна плата, яку він отримував. Для подальшого оформлення пенсії необхідно підтвердити, що вищеперелічені документи дійсно належать йому, адже вказані в них по батькові різняться із вказаним в паспорті. Тому просив встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , диплому серії [NUMBER] , архівної довідки №Р-25-26/06-07, від 20.07.2021 р. Заявник [PERSON] в судове засідання 25.11.2021 р. не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від нього до суду надійшла заява в якій заяву підтримав та просив суд заяву задовольнити, а справу розглядати без його участі (а.с.30). Представник заінтересованої особи - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. 19.10.2021 року на адресу суду надійшло пояснення по справі начальника Головного управління Павлюк Н., із якого вбачається, що Головне Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області при вирішенні даної справи не заперечує щодо встановлення факту що має юридичне значення та просить розглядати без участі представника управління (а.с.22-26). Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 1967 року, виданим у с.Стратин, Рогатинського району Івано-Франківської області - [PERSON] народився [INFO] , в селі Добринів, Рогатинського району, Івано-Франківської області (а.с.8). В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 16 грудня 1996 року Івано-Франківським МУВС УМВС України в Івано-Франківській області заявнику [PERSON] , [INFO] - по батькові зазначено « [PERSON] » (а.с.4-7). Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] , виданого 17.12.1996 р., по батькові [PERSON] , [INFO] вказано « [PERSON] » (а.с.9). В трудовій книжці [PERSON] , серії [NUMBER] , заповненій 25.07.1988 р., дані вказані на російській мові і по батькові записано « [PERSON] » (а.с.10-11). На сторінках 2-3 даної трудової книжки, під №1 записані дані про службу в лавах радянської армії, підставою запису вказаний військовий квиток серії [NUMBER] . Цей запис пов`язує трудову книжку з військовим квитком [NUMBER] , виданим 17.12.1996 р., за яким можна провести ідентифікацію заявника за фотокарткою. В дипломі серії [NUMBER] виданого 15.07.1988 р., про закінчення Івано-Франківського СПТУ №19 - [PERSON] по батькові вказане - « [PERSON] » (а.с.12). У архівній довідці №Р-25-26/06-07, від 20.07.2021 р., виданої Державним архівом Івано-Франківської області по батькові [PERSON] зазначено - « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Досліджені наявні письмові докази та копії особистих документів заявника, в їх сукупності дають підстави вважати, що правильне по батькові заявника [PERSON] -« [PERSON] », як вказано у свідоцтві про народження та паспорті заявника, а у належних [PERSON] трудовій книжці серії [NUMBER] , дипломі серії [NUMBER] , архівній довідці №Р-25-26/06-07, від 20.07.2021 р., зазначено неправильно по батькові " [PERSON] ". Вказана невідповідність, на думку суду виникла у зв`язку із некоректним перекладом прізвища заявника з російської на українську мову. Тому суд приходить до висновку, що заявлені заявником вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягають до задоволення, оскільки вимога заявника законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Встановлення факту належності архівної довідки має для заявника юридичне значення, так як він зможе реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат, підтвердити свій трудовий стаж та оформити пенсію. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved