Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

10 січня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 01 травня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,7758 га, розташована на території Вовчківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 2,0207 га, розташована на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови про розгляд справи за відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 20.06.2002 на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вовчківської сільської ради № 26 від 17.05.2001, було виготовлено та видано державний акт серії ІІІ-ЧН № 008344 на право приватної власності на землю площею 0,78 га у межах згідно з планом, розташовану на території Вовчківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 19/. 15 жовтня 2001 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Підлісненської сільської ради № 17 від 15.03.2001, було виготовлено та видано державний акт серії ІІ-ЧН № 017116 на право приватної власності на землю площею 2,02 га у межах згідно з планом, розташовану на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 20/. При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 008344 від 20.06.2002, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,7758 га; фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 017116 від 15.10.2001, становить 2,0207 га /а.с. 21, 24, 27/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. 01 травня 2013 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 209360, видане виконавчим комітетом Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 03.05.2013) /а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,7758 га, розташована на території Вовчківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 2,0207 га, розташована на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 21.10.2003 секретарем Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 374, [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] /а.с. 13/. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.05.2017 /а.с. 73/, встановлено факт того, що [PERSON], яка померла 01.05.2013 є рідною матірю [PERSON], [INFO], та що заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 374 від 21.10.2003, складений [PERSON], яка померла 01.05.2013, на прізвище [PERSON] належить [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, що підтверджується копією заяви поданої до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] /а.с. 18/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 30/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved