overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

22.01.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 1859,95грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. 05.11.2013 року контролерами філії ПАТ "Миколаївобленерго" м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі після відключення електроенергії у відповідності до п.п. 27,35 ПКЕЕн з порушенням схеми обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. За вказаним правопорушенням було складено Акт № Д-4668. 05.11.2013 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 1859,95грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 1859,95грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

22.01.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 2738,18грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER] 22.06.2013 року контролерами філії ПАТ "Миколаївобленерго" м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановки, струмоприймачів та електропроводки до електромережі схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду. Порушення п.42 ПКЕЕн». За вказаним правопорушенням було складено Акт № Д-3295. 16.08.2013 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача [PERSON] Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 2738,18грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 2738,18грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

22.01.2014 року ПАТ "Універсал Банк", який є правонаступником ВАТ "Універсал Банк", звернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № CL 93261 від 01.10.2008 року в сумі 42 132,03 гривень, що складає 7946,03 грв. - тіло кредиту, 10 905,36 грн - заборгованість за відсотками, 23 281,37 - заборгованість за підвищеними відсотками. Представник позивача просив суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01.10.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № CL 93261 на суму 8 500 грн. з виплатою 38,6% річних. (а.с.5-7). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Своєчасно суму позики відповідач не повернула. Заборгованість за договором кредиту на 25.11.2013 року становить гривень, що складає 42 132,03 гривень, що складає 7946,03 грв. - тіло кредиту, 10 905,36 грн - заборгованість за відсотками, 23 281,37 - заборгованість за підвищеними відсотками. Ці обставини підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи Таким чином, позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 421,33 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

22.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 27.07.2013 року вона уклала договір з відповідачем. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався виконати роботи по виготовленню та доставці дверей коричневого кольору загальною площею 8кв. м. у кількості 6 шт. Вартість виробів відповідно до вимог п. 2.1 Договору від 27.07.2013 року складає 10300 грн., зазначена сума була сплачена повністю , що підтверджується власноручним написом відповідача на договорі "Оплачено 100%" та його підписом. Відповідачем договір від 27.07.2013 року виконаний частково та позивачка отримала 4 двері. Кошти за невиконані роботи відповідачем на даний час не повернуті. Позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 6866 грн. 67 коп., неустойку 878 грн. 08 коп., судові витрати. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився без поважної причини. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи, у суд не надійшло повідомлення про причини його неявки. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважає їх безпідставними так як позивач підписала акт приймання-передавання , та претензій до відповідача не мала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд фактично встановив: 27.07.2013 року позивачка уклала договір з відповідачем. Відповідно до п.1.1 Договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується виготовити та поставити у власність замовника вироби з ПВХ та металеві (деревинні) двері. Вартість замовлення складає 10300 грн. Відповідно до примітки на договорі "Оплачено 100%" та підписано відповідачем. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Відповідно до акту приймання-передавання 17.10.2013 року були воконані роботи з монтажу 2х міжкімнатних та 2х вхідних дверей, зазначено, що зауважень немає та підписано [PERSON] Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо не виконання умов договору, а тому позовні вимоги є без підставними та не обгрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

22.01.2014 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій в своїх вимогах просить суд постановити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 07.07.20008р. між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Вовківській сільській раді Перемишлянського району актовий запис №2. Від спільного сімейного життя у сторін є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. За час подружнього життя між сторонами виникали непорозумінні, відповідач наносив позивачці образи та побої, зловживав алкогольними напоями, не займався виховаанням дітей та не забезпечував сім"ю матеріально. Протягом двох років сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, припинили будь-яке спілкування. Сім"я фактично розпалась і її відновлення не можливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала., дала пояснення анналогічні заявленому позову. Категорично настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання з"явився, позов визнав та згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. 07.07.20008р. між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Вовківській сільській раді Перемишлянського району актовий запис №2. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачкою (копії свідоцтв про народження містяться в матеріалах справи). Протягом двох років сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, припинили будь-яке спілкування. Сім"я фактично розпалась і її відновлення не можливе. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 цього ж Кодексу - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин, суд вважає за можливим шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

22.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання проживаючої з нею дитини до досягнення повноліття останньою, у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що з березня 2014 року відповідач з дитиною не проживає, майнової чи грошової допомоги на її утримання не надає, тому просила задовольнити пред'явлений нею позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся завчасно належним чином, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки. Заяв про можливість розгляду справи за його відсутності до суду не направляв. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії), серії [NUMBER] від 02.10.2001 року, позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 21.01.2015 року депутатом Новобузької міської ради Миколаївської області на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає по [ADDRESS], перебуває малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Пояснення позивачки по справі та дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з березня 2014 року батько малолітньої дочки [PERSON], відповідач у справі [PERSON], проживає окремо від неї, майнової чи грошової допомоги на її утримання не надає, позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо її утримання жодним способом. Згідно положень ст.ст. 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який працює на ДП "НОВОБУЗЬКЕ" ВАТ "МИКОЛАЇВНАФТОПРОДУКТ" , аліментів на утримання інших дітей, непрацездатних батьків, не сплачує. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд ухвалює рішення про задоволення позову і присуджує стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

22.01.2019 ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди та в обґрунтування вимог позивач зазначив, що 06.03.2017 між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та ПрАТ «Ліктрави» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №202-4822/2017ЖТ. 04.04.2017 АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» змінило назву на ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та прийняло під страховий захист транспортний засіб страхувальника - автомобіль "SKODA fabia", державний номерний знак [NUMBER] . 02.04.2018 вказаний автомобіль, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в м. Житомирі отримав механічні пошкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] , [PERSON] ., Правил дорожнього руху України, яким вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.05.2018 у справі №296/3202/18. Згідно рахунку від 18.04.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "SKODA fabia", державний номерний знак [NUMBER] складає 10 800, 00 грн. Позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

22.01.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 24.10.1987 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинили у 2018 році через постійні сварки, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив шлюб між ним та позивачкою розірвати. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 24.10.1987 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.01.2020\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~ Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2006 року вона з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачкою припинили у 2017 році, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згоден, тому просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 03.06.2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Єланецького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved