Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання останнього втратившим право на користування належним позивачці на праві власності будинком № 29 по вул. Жовтневій в с. Бурківці, Чуднівського району, Житомирської області, з огляду на непроживання відповідача у вказаному житлі більше року та небажання зареєструватись вказаної особи офіційно за новим місцем його фактичного проживання, що порушує права власника житла. В судовому засіданні позивачка не з"явилася, направивши письмову заяву про слухання справи у її відсутність, підтримавши позовні вимоги. Відповідач також не з"явився у судове засідання, направивши письмову заяву про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ \~ статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 58-59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла,\~ які проживають разом\~ з ним. Таке ж положення закріплене у ст. 156 ЖК України, згідно якої члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.\~ 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності такого члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, при розгляді справи про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за нормами цивільного законодавства підлягає доведенню факт відсутності члена сім'ї власника житлового приміщення без поважних причин понад один рік, а також з`ясування наявності чи відсутності іншої домовленості між ними. Відповідно до наявного у матеріалах справи Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку № 29 по вул. Жовтневій в с. Бурківці, Чуднівського району. Як вбачається з матеріалів справи, брат позивачки [PERSON]В залишається зареєстрованим у належному на праві власності позивачці будинку, хоча з травня 2014 року у даному житлі не проживає, що підтверджується довідкою Бурковецької сільської ради від 05.08.2015 року № 277. Отже, відповідно до ст. 405 ЦК України [PERSON] втратив право на користування вказаним житлом. При цьому останній з заявами про порушення своїх прав на житло не звертався, направивши у суд письмову заяву про визнання позову. Враховуючи неодноразово висловлені правові позиції ВССУ про те, що рішення суду про визнання особи втратившою право на житло само по собі дає підстави для послідуючого вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку, вимоги до Чуднівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Житомирській області є передчасними. Так, відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Зважаючи на задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати на суму 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial