Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

14.03.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду, заподіяну злочином у сумі 3650,00 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. Позивач свій позов мотивує тим, що вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.06.2013 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, завдавши позивачу матеріальних збитків на суму 3300 грн. Крім цього, під час злочинних дій відповідач викрав належний позивачу офіційний документ - паспорт. Відповідач грошові кошти та паспорт позивачу не повернув. А тому, від злочинних дій [PERSON], завдана позивачу майнова шкода, яка настала від крадіжки майна - грошових коштів на суму 3300 грн., витрат для поїздок до слідчого та суду під час розслідування та розгляду кримінального провадження, яка становить 200 грн. та витрат на заміну паспорта в сумі 150 грн. Всього від злочинних дій відповідача [PERSON] було завдано майнову шкоду на загальну суму 3650,00 грн. Крім цього від злочинних посягань відповідача позивачу була завдана і моральна шкода, яку останній оцінює у сумі 3000 грн., що полягає у приниженні честі й гідності позивача під час вчинення злочину, оскільки від крадіжок у нього погіршилася якість його життя. Тому, позивач і звернувся до суду. У судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував частково, мотивуючи тим, що паспорт позивача не викрадав та вважає, що моральна шкода позивачу ним завдана не була. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2013, в с. Тараща Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON] перебуваючи в будинку [PERSON], виявив банківську платіжну картку клієнта банку "Ощадбанк" [NUMBER], яка знаходилась у користуванні [PERSON] таємно викрав дану картку та потім в м. Корсунь-Шевченківський цього ж дня і 04.02.2013 року зняв грошові кошти з банківського рахунку користувача банківської платіжної картки в сумі 3300 грн., завдавши таким чином позивачу матеріальних збитків на суму 3300 грн. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.06.2013 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України (а.с. 8-10). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Частиною 1 статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 та ч.1 ст.1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування і такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, зокрема витрати на проїзд до слідчого та суду під час розслідування та розгляду кримінального провадження в сумі 200 грн. та витрати на заміну паспорта в сумі 150 грн. до задоволення не належать, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо викрадення відповідачем паспорта позивача, наявності витрат останнього на відновлення паспорта та витрат на проїзд до слідчого та суду під час розслідування та розгляду кримінального провадження. Отже, суд частково задовольняє завдану майнову шкоду в сумі 3300,00 грн., що складається із суми викрадених коштів із платіжної картки клієнта банку "Ощадбанк" [NUMBER], яка знаходилась у користуванні позивача. Відповідно до вимог п.3 ч.2, ч.4 ст.23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і ця шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній особі, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачеві було завдану моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки позивач була змушена позичати гроші в сторонніх людей для придбання продуктів харчування у зв'язку із тим, що була позбавлена грошових коштів і крім того не могла отримати такі із - за відсутності банківської картки, а позивач є багатодітною матір'ю (а.с.5-7, 11-12), непрацююча і дані кошти - це соціальна допомога, що є єдиним джерелом доходу сім'ї позивача. Від крадіжок грошових коштів у позивача погіршилась якість її життя, вона стала більше нервуватися. Так як завдання матеріальної шкоди діями відповідача в суді встановлено, то є підстави для стягнення також моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує її глибину, тривалість страждань, розмір моральної шкоди, визначений самим позивачем, розмір завданої матеріальної шкоди, установлений законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розміри прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з урахуванням розумності і справедливості суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 500,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, до яких відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України належать витрати на правову допомогу, то суд вважає, що дані вимоги не можуть бути задоволені на підставі наступного. Згідно зі ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу на суму 100,00 грн. не надано жодних доказів. Враховуючи те, що позивач не надав суду угоду (договір) про надання правової допомоги, належних доказів про оплату, тому суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу адвоката з відповідача. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 273, 60 грн.

Outcome: partial