Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обгрнтування заявлених вимог зазначила, що з 1986 року проживає в житловому будинку [ADDRESS]. Вказаний будинок їй було надано для проживання як молодому спеціалісту, яка переїхала проживати у іншу місцевість. Дане домоволодіння було збудовано колишнім колгоспом ім. «Енгельса», проте будь-які документи, які посвідчують право власності на будинок відсутні. Більше десяти років вона добросовісно, безперервно та відкрито користується вказаним будинком, у зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 66,5 кв.м. з господарчими спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач Саврівська сільська рада П'ятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позов визнають, проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] не заперечують /а.с.30/. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 1986 року зареєстрована та проживає по теперішній час в житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області № 346 від 26.06.2015 року /а.с.14/ та випискою з погодсподарської книги /а.с.14/ Відповідно до довідки № 58 від 06.07.2015 року, виданої Дніпропетровським обласним комунальним підприємством «П'ятихатське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано /а.с.12/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 26.08.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо власників домоволодіння [ADDRESS]. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 кодексу). Набуття права власності за давністю добросовісного володіння унормовано приписами статті 344 Цивільного кодексуУкрайни, відповідно до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Відтак, суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю, крім безперервного володіння упродовж 10 років нерухомим майном, є встановлення обставин добросовісного заволодіння таким майном у розумінні приписів ч. 1 ст. 388 ЦК України, тобто коли особа не знала і не могла знати, що вона заволоділа чужим майном, тим більше, не знала, хто є його власником. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] заволоділа вказаним нерухомим майном в 1986 році. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 р., тому перебіг строку набувальної давності слід рахувати з 01 січня 2001 року. Таким чином на момент звернення до суду позивач продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом п'ятнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач дійсно довела той факт, що вона добросовісно заволоділа домоволодінням [ADDRESS] і продовжує відкрито і безперервно володіти ним протягом більше як десять років (з 1.01.2001 року), а отже вимоги позивача є законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved