Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

09 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 16.10.1972 року третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-4201 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 59 від 06.02.1981 року. У належному їй будинку зареєстровані її донька - [PERSON] та її зять - [PERSON], однак у 2007 році відповідачі виїхали з будинку та по теперішній час фактично там не проживають, оплату за житлово - комунальні послуги не проводять, засоби зв'язку з ними не відомі. Через реєстрацію відповідачів позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] У судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені (а.с. 18 - повідомлення, а.с. 20- оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я"). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 19 -заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 16.10.1972 року третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-4201 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 59 від 06.02.1981 року, є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], зареєстрованого на праві приватної власності в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєстровій книзі 226-18. ( а.с.6- копія довідки). У вказаному будинку станом на 29.11.2015 року зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON], які фактично з 2007 року за вказаною адресою не проживають ( а.с.8- довідка, а.с. 7- акт ). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідност. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, відповідачі [PERSON], [PERSON] обрали інше місце проживання та за місцем реєстрації не проживають з 2007 року, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому без поважної причини понад один рік. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved