Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на їхню повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дочкою двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначала, що з 28 червня 1997 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. У 2004 році шлюб між нею і відповідачем розірвано. На підставі рішення суду [PERSON] сплачував на її користь аліменти на дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття, після чого надавати матеріальну допомогу дочці він перестав. На даний час їхня повнолітня дочка [PERSON] є студенткою денної форми навчання Вищої банківської школи у місті Гданську, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Їй відомо, що відповідач [PERSON] працює у Публічному акціонерному товаристві "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", отримує заробітну плату, тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному, просила суд позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 28 червня 1997 року по 05 липня 2004 року сторони у справі: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Із довідки № 1722/15/16 від 14 грудня 2015 року, виданої Вищою банківською школою міста Гданська Республіки Польща, видно, що дочку сторін [PERSON] зараховано на період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року на денну форму навчання на факультет фінансів та управління цього навчального закладу. У зв'язку з навчанням повнолітня дочка сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. За змістом положень ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У ч. 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що повнолітня дочка сторін [PERSON], яка навчається за кордоном, потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону. Згідно із ч. 2 ст. 199 ЦПК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Позивач [PERSON] просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на їхню повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до зазначеної вище довідки громадянку України [PERSON] на навчання до Вищої банківської школи міста Гданська зараховано до 30 вересня 2018 року. Ця дата наступає раніше досягнення нею двадцяти трьох років, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на повнолітню дочку до закінчення нею навчання. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного вище, із відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial