Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області про визнання договору оренди укладеним, згідно із яким позивач 30.12.2006 року уклав договір оренди землі, водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту площею 10,3883 га на строк 10 років з [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області. Вказаний договір підписано сторонами та скріплено печаткою [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області. П.1 Договору визначено, що його предметом є строкове платне користування земельною ділянкою водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту. П. 2 Договору встановлено, що обєктом оренди є земельна ділянка водного фонду Човновицької сільської ради ставок загальною площею 10,3883 га, у тому числі: під водою 10,0507 га, болото 0,2503 га, гідроспоруда 0,0873 га. Кадастровий номер земельної ділянки 0523186600:04:004:0041. Для укладення даного Договору позивач [PERSON] пройшов ряд процедур, зокрема за власні кошти виготовив технічну документацію по інвентаризації земель водного фонду (ставок) Човновицької сільської ради для надання в оренду я), технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель водного фонду, які надані в оренду і розташовані на території Човновицької сільської ради (додається). За вказаним Договором позивач сплачував щорічно орендну плату в розмірі 4% нормативної грошової оцінки в сумі 1166 грн. 64 коп. на рахунок бюджету Човновицької сільської ради ). Заборгованості по сплаті орендної плати за періоди 2005 по 2015 рік у позивач немає (довідка сільської ради додається). П. 43 Прикінцевих положень Договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Однак процедуру державної реєстрації договору не було здійснено. Просить позов задоволити та визнати укладеним договір оренди землі від 30.12.2006 року водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту площею 10,3883 га на строк 10 років між мною, [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Представник позивача [PERSON], яка здійснює представництво на підставі довіреності від 26.07.2016 року, посвідченої секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованої в реєстрі за №31, будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів. Крім того, в наданих суду запереченнях відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Вінницької області просить відмовити позивачу [PERSON] у задоволені позовних вимог, мотивуючи тим, що дійсно позивач [PERSON] 30.12.2006 року уклав договір оренди землі водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту площею 10,3883 га на строк 10 років з [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області. Вказаний договір підписано сторонами та скріплено печаткою [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області. п. 43 вказано договору встановлено що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Державної реєстрації вказаного договору оренди не було здійснено. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про оренду землі" (яка була чинною на момент виникнення правовідносин) було встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Крім цього, відповідно до пункту 2 розпорядження голови [PERSON] райдержадміністрації від 2 грудня 2005 року №442 "Про затвердження технічної документації та надання в оренду землі водного фонду з водним об'єктом на території Човновицької сільської ради" вирішено надати оренду [PERSON] земельну ділянку водного фонду терміном на 10 років загальною площею 103883 га. Пунктом 4 вказаного розпорядження визначено, що [PERSON] приступити до використання земельної ділянки водного фонду, переданої в оренду, приступити після державної реєстрації договору оренди та встановлення її межі в натурі (на місцевості). Таким чином, оскільки не було здійснено державної реєстрації, тому відсутні підстави в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи 30.12.2006 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області було укладено договір оренди землі, водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту площею 10,3883 га на строк 10 років. Вказаний договір підписано сторонами та скріплено печаткою [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області. П.1 Договору визначено, що його предметом є строкове платне користування земельною ділянкою водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту. П. 2 Договору встановлено, що обєктом оренди є земельна ділянка водного фонду Човновицької сільської ради ставок загальною площею 10,3883 га, у тому числі: під водою 10,0507 га, болото 0,2503 га, гідроспоруда 0,0873 га. Кадастровий номер земельної ділянки 0523186600:04:004:0041. п. 43 вказано договору встановлено що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Без волевиявлення сторони не можливо вчинення договору, що узгоджується з поняттям свободи договору, установленого в ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов відповідного договору, складання та скріплення підписом письмового документу. Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та міжнародним договорам. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Тому встановлення моменту вчинення правочину є вирішальним при вирішення спірного питання. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 зазначеної Постанови недійсним може бути визнано лише укладений договір. Так відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За загальним правилом і з урахуванням ст.ст.641, 642 ЦК України моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах. За таких обставин, укладення договору є певним процесом (від направлення оферти до моменту надання договору юридичної сили), а не моментальною, одноактною дією, та фактично складається з кількох стадій, що слідують послідовно одна за одною, а саме: подання однією стороною пропозиції щодо укладення договору, прийняття погодженої пропозиції другою стороною, надання договору необхідної форми (з урахуванням законодавчих вимог), а за необхідності нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору. За змістом ч.2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За приписом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Постановою Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі №6-162ц13, Верховним Судом України зроблено правовий висновок щодо моменту укладення договору оренди землі та зазначено наступне: частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Таким чином, договір оренди землі є укладеним з моменту його підписання Така ж позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-127цс13 та постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-118цс13 (при цьому правові відносини у вказаній постанові виникли в період, коли договір оренди землі підлягав державній реєстрації): вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а договір оренди землі від 30.12.2006 року водного фонду, яка знаходиться на території Човновицької сільської ради за межами населеного пункту площею 10,3883 га на строк 10 років між [PERSON] та [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області слід визнати укладеним . Разом з тим суд зазначає, що реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. До 01.01.2013 року ст. 18 Закону України «Про оренду землі» встановлювала, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Крім цього, ст. 20 цього Закону, в редакції чинній до 01.01.2013 року також передбачала, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. З 01.01.2013 року ст.18 та ст. 20 Закону України «Про оренду землі» виключено, а ст. 640 ЦК України викладена в новій редакції. Станом на момент укладення спірного договору оренди, а саме 30.12.2006 року, чинним законодавством було встановлено обов'язок щодо реєстрації договору оренди, однак як вбачається з матеріалів справи державної реєстрації договору оренди не було проведено. Правова позиція висвітлена в постанові Пленуму Верховного Суду України у справі №6-162ц13згідно із якою за змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. При цьому суд зазначає, що відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі та підтверджений дослідженими обставинами по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує думку позивача, який проситьь понесені судові витрати залишити без відшкодування та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved