Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м.Одеси із позовом, який в подальшому був звеличений, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, державний реєстратор Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максим Петрович, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, в якому просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу р.№189 від 17.05.2018 року земельної ділянки, площею 0,097 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; визнати недійсним договір купівлі-продажу р.№190 від 17.05.2018 року земельної ділянки, площею 0,0732 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41141169 від 17.05.2015 року, яке прийняте приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В..; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №411415544 від 17.05.2018 року, яке прийняте приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №36043818 від 07.07.2017 року, яке прийняте державним реєстратором Лиманської РДА Одеської області Гриб М.П.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №36044196 від 07.07.2017 року, яке прийняте державним реєстратором Лиманської РДА Одеської області Гриб М.П.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47527046 від 26.06.2019 року, яке прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47525427 від 26.06.2019 року, яке прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною; витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянки, площею 0,097 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] права власності на земельну ділянки, площею 0,097 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входили: квартира [ADDRESS] ; Земельна ділянка, площею 0,097 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,0732 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру, однак спадкові права на земельні ділянки [PERSON] не оформила, оскільки, як з`ясувалося після заведення спадкової справи, вказані земельні ділянки за життя [PERSON] були відчужені на користь [PERSON] . [PERSON] , в свою чергу, відчужила спірне майно на користь [PERSON] [PERSON] відчужила спірне майно на користь [PERSON] . Як підставу позову [PERSON] посилалася на ті обставини, що ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 11 травня 2006 року є підробленою, справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в провадженні суду не перебувала. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, наведених у уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, були сповіщені належним чином, відзив не подали, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши учасників судового процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] належела земельна ділянка [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власнсоті на землю серії [NUMBER] , виданного Одеською міською радою від 17.08.1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земелю за №2577. 18.10.2004 року [PERSON] скалала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л. за р.№5-1588. Відповідно до змісту заповіту усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі земельну ділянку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не встиг. [PERSON] належела земельна ділянка [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власнсоті на землю серії [NUMBER] , виданного Одеською міською радою від 07.09.1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земелю за №2593. 09 жовтня 2014 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі земельну ділянку [ADDRESS] , заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, пілся його смерті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гур`яновою Людмилою Геннадіївною була заведена спадкова справа №2/2017 року. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гур`яновою Людмилою Геннадіївною на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину №1294 від 17.07.2017 року на квартиру [ADDRESS] . Для видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки [PERSON] надала нотаріусу оригінали державного акту на право приватної власнсоті на землю серії [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER] ) та державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ( [NUMBER] ). Проте, листом №321/02-14 від 24.07.2017 року [PERSON] повідомлено, що земельні ділянки за зазначеними кадастровими номерами та адресами зареєстровані на праві власності за гр. [PERSON] на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2006 року у цивільній справі №2-3316/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] Відповіддю на запит нотаріуса №306/01-16 від 17.07.2017 року Приморський районний суд м.Одеси повідомив, що за номером справи №2-3316/06 розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON]. Справа №2-3316/06 за позовом [PERSON] не розглядалася. Судом встановлено, що за вказаним фактом за заявою [PERSON] Приморським ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017161500002242 за ч.3 ст.190 КК України. Крім того, в провадженні Слідчого управління ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №12019160000000029 за фактом використання підроблених документів, які використовувалися під час оформлення права власності на земельні ділянки за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . На виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2019 року з Слідчого управління ГУНП в Одеській області були витребувані копії матеріалів кримінального провадження №12019160000000029. Із витребуваних матеріалів вбачається наступне. 09.11.2016 року Юридичним департаментом Одеської міської ради довідками №281369/2 та №281363/2 адреса земельної ділянки [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] , адреса земельної ділянки [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] . Заявником на зміну адреси зазначена [PERSON] . 17 травня 2018 року 2018 року між [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , та [PERSON] були укладені договори купівлі - продажу земельних ділянок за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. за №189 та 190 відповідно. Підставою виникнення права власності за [PERSON] , зокрема, була ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2006 року у цивільній справі №2-3316/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] Право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] було зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36043818 від 07.07.2017 року, а на земельну ділянку за адресою: : [ADDRESS] (з відкриттям розділу), індексний номер 36044196 від 07.07.2017 року. Рішення про державну реєстрацію прийняті державним реєстратором Лиманської районної державної Грибом Максимом Петровичем. Надаючи оцінку рішенню державного реєстратора, суд виходить із того, що при первісній реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за [PERSON] , державним реєстратором використано судове рішення, яке не ухвалювалося, і як наслідок, на його підставі будь-які права та обов`язки не виникли. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 р. №1127 (далі - Порядок №1127). Згідно ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Статтею 3 Закону № 1952-IV визначено, що Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Суд зазначає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 36043818 від 07.07.2017 року та 36044196 від 07.07.2017 року прийняті на підставі судового рішення, яке Приморським районним судом м.Одеси не ухвалювалося. Доказів протилежного в судовому засіданні не надано. У зв`язку із цим суд вважає, що позивач довів протиправність рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 36043818 від 07.07.2017 року та 36044196 від 07.07.2017 року, та такі рішення підлягають скасуванню. Крім того, судом взято до уваги, що паспорт серії [NUMBER] , який використовувався від імені [PERSON] , був виданий 11.03.2004 року на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Тобто у паспорті прізвище [PERSON] було виправлене на [PERSON] , тобто невідомою особою використовувався підроблений паспорт. Судом також встановлено, що під час розгляду вказаної цивільної справи, 26.06.2019 року між [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , та [PERSON] , були укладені договори купівлі-продажу земельних ділянок за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Договори посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за №1161 та 1162 відповідно. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47525427 від 26.06.2019 року та №47527046 від 26.06.2019 року відповідно. Дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи із такого. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Судом було встановлена відсутність волі первісних власників - [PERSON] та [PERSON] на відчуження спірних земельних ділянок. При цьому, судом встановлено вибуття майна із володіння [PERSON] та [PERSON] на підставі судового рішення, яке не ухвалювалося. Відповідно до п.58 постанови ВП ВС від 17.10.2018 року у справі №362/44/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв. За змістом статті 388 ЦК України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15. В пункті 147 постанови ВП ВС у справі №183/1617/16 зазначено, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. В пункті 143 постанови ВП ВС у справі №183/1617/16 зазначено Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності, суд виходить згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Outcome: approved