Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який на день смерті був постійним жителем [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить домоволодіння [ADDRESS], яке позивач прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус, постановою від 08.10.2015 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Піщанської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 16.02.2015 року) [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 27.07.1960 року) [PERSON] народився [INFO], а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Піщанської сільської ради за вих. № 992 від 19.10.2015 року, згідно із записом № 205 в погосподарській книзі №3 за [PERSON] числиться житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] на день смерті був постійним жителем с. Піщане і проживав один. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2015 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Так із вказаної вище довідки виданої виконкомом Піщанської сільської ради за вих. № 992 від 19.10.2015 року та копії технічного паспорту судом вбачається, що будинок належить [PERSON] та був побудований у 1970 році. Оскільки сам будинок був побудований в 1970 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із копії спадкової справи №33-2015, заведеної після смерті [PERSON], позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька у встановленому чинним законодавством порядку, що також стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №40585087 та отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2015 року, якими успадкував решту спадкового майна після смерті свого батька [PERSON] Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви Піщанського сільського голови за вих. № 167/02-34 від 27.04.2017 року відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], і так як оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved