Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

10.09.2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн., щомісячно до закінчення навчання - до 30.06.2021 року, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. В обгрунтування позову зазначила, що їх повнолітній син [PERSON] , на даний час продовжує навчання на денному відділенні в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній основі Вказує, що у звязку з навчанням син потребує матеріальної допомоги на проїзд, харчування, придбання підручників, канцелярських засобів тощо. Син отримує стипендію в розмірі 1250 грн. щомісячно, однак такого розміру грошових коштів не вистачає для задоволення навіть мінімальних потреб дитини. Крім цього, розмір стипендії залежить від успішності навчання студента, а тому не є сталою величиною. Оскільки син навчається на денній формі, він позбавлений можливості додатково працювати та заробляти кошти. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяють утримувати свого сина. Так, відповідач є фізично здоровим та працездатним, тому має змогу надавати утримання на повнолітнього сина у розмірі 1150 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Позивач посилається на те, що самостійно немає змоги забезпечити в повній мірі потреби повнолітнього сина, тому звернулася до суду з даною позовною заявою. 05.09.2020\~року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.10.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, затим, 23.11.2020 року було подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання повністю. В обгрунтування відзиву вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки не має змоги сплачувати такі аліменти. Так, він не працює та не має джерела доходу, має на утриманні неповнолітнього сина, [INFO] , щомісячно має сплачувати комунальні платежі, харчуватися та одягатися. Також, він має хвороби, які потребують грошових витрат на лікування. У судовому засіданні позивач свої уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, вказавши, що взмозі сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 300-500 грн., посилаючись на підстави, заявлені у відзиві на позов. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Після розірвання шлюбу повнолітній син проживає з позивачем у справі, що вбачається з довідки КП Новоград-Волинської міської ради Новоград-Волинськжитлосервіс від 28.08.2020 року за № 2532/ а.с.14/. Повнолітній син [PERSON] навчається на денному відділенні в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній основі з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що слідує з відповідної довідки від 18.08.2020 року за № 599 / а.с.8/ та отримує стипендію, яка становила щомісячно 1250 грн./а.с.9/ . Як посилається позивач та не оспорено відповідачем повнолітній син інших доходів окрім стипендії немає та потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Позивач офіційно працює КНП «Новоград-Волинське міськрайонне ТМО» та отримує заробітну плату, яка за період з січня 2020 року по серпень 2020 року становила 93200,85 грн. /а.с.15/. Натомість як посилаються відповідач та його представник, відповідач офіційно не працює, соціальних виплат не отримує, не є підприємцем та за період з 1 кварталу по 2 квартал 2020 року доходів немає, має захворювання, на підтвердження чого подано відповідні докази /а.с. 23,24,26/. Також, відповідач має ще одну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , який потребує матеріального утримання /а.с.18/. Разом з тим, судом встановлено та відповідачем не спростовано ту обставину, що до цього часу відповідач сплачував аліменти на ще неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та станом на [INFO] аліменти сплачені в повному обсязі, заборгованість відсутня/ а.с.11/. В судовому засіданні позивач пояснив, що його теперішня дружина є приватним підприємцем, якій він лише допомагає. Натомість дружина допомагала йому сплачувати аліменти. Доказів непрацездатності відповідача чи інших підстав неможливості сплати ним аліментів суду не надано. Тому, вказані обставини, а також те, що відповідачем позовні вимоги визнані частково, суд трактує, як можливість останнього надавати своєму повнолітньому синові, що продовжує навчання, аліменти на його утримання. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, встановлено, що повнолітній син сторін потребує матеріального утримання також від свого батька, який може надавати утримання своєму синові, що продовжує навчання. Тому, з урахуванням рівності обов"язку обох батьків утримувати свого сина, суд вважає за необхідне визначити відповідачу розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, задовольнивши позов частково. Разом з тим, задовольняючи позов частково в сумі 1000 грн., суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 1150 грн. щомісячно. Згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial