Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 12 червня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] в них народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 13 вересня 2017 року їх шлюб було розірвано. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач надає кошти на утримання сина, але сплачує їх нерегулярно і в мізерних сумах, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Вона працює кухарем в Гніванському ДНЗ №1. Її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працює, однак їй невідомо його місце роботи, він працездатний, отримує заробітну плату і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. Аліменти в такому розмірі суттєво не вплинуть на його матеріальне становище, інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Ухвалою судді від 28.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справу призначено до розгляду по суті на 25.09.2019 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити, виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду від 13.09.2017 року розірвано (справа №145/1078/17). Рішення набрало законної сили 03.10.2017 року (а.с.5-6). В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП «Гніваньводопостач» №2431 від 30.07.2019 року (а.с.8) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.07.2019 року (а.с.9). Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 2118 гривні в місяць, з 1 грудня - 2218 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] працює кухарем в Гніванському ДНЗ №1, її середньомісячна заробітна плати за період з січня 2019 по червень 2019 року становить близько 5000 грн, що стверджується довідкою про доходи №195 від 29.07.2019 (а.с.10). Відповідач [PERSON] працездатний, інших утриманців не має. За наведених обставин, визначення аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved