Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви. В позовній заяві зазначила, що її дошлюбне прізвище, імя та по батькові [PERSON]. 22.01.2016 р. вона зареєструвала шлюб із [PERSON]. При реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. 09.06.2016 р. в сторін народилася дочка [PERSON]. Сторони спільно не проживають. Відповідач залишився проживати в своїх батьків, а позивачка з дочкою перейшла проживати до своїх батьків в с. Раковець Городенківського району. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, хоча постійно здійснює ремонт машин і одержує заробітну плату. Відповідач здоровий, не має інших утриманців, тому має можливість сплачувати по 1500 грн. щомісяця на утримання дочки. Утримувати дитину позивачці допомагають її батьки. Відповідач не виконує свого батьківського обовязку, фактично ухилився від утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Суду пояснила, що з відповідачем спільно не проживають, вона з дитиною з 03.08.2016 р. проживає у своїх батьків, а відповідач проживає в м. Городенка разом з своєю матірю і вітчимом. Останній має майстерню для ремонту автомобілів, де відповідач працює неофіційно. Кожного тижня тільки на придбання їжі для дитини вона витрачає 340 грн. З часу припинення спільного проживання відповідач купив дитині костюмчик, три розпашонки та троє повзунків, грошових коштів не надавав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що він не працює, здійснює догляд за онкохворим дідом та розпоряджається дідовою пенсією. Його вітчим із гаража зробив майстерню, де ремонтує автомобілі. Деколи він допомагає вітчиму безоплатно. Згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 450-500 грн. щомісячно, відповідно до мінімального прожиткового мінімуму доходів, але не 1500 грн., як хоче позивачка. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 154654, виданого 22 січня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстровано 22 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2. Від шлюбу в сторін 09.06.2016 року народилася дочка [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 308326, виданого 22 червня 2016 р. виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що сторони з 03.08.2016 р. спільно не проживають, дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Отже, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно розяснення, що міститься у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Доказів того, що відповідач працює та має регулярний дохід суду не надано, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, Виходячи з того, що згідно Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01. 2016 р. по 30.04.2016 року - 1167 грн., з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 1228 грн. з 01.12.2016 року по 31 грудня 2016 року - 1313 грн., враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 22.08.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial