Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Спадкоємцями до майна померлого є ще жінка померлого та його син, які своїми заявами ствердили факт неприйняття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивачки визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про ча та місце розгляду справи через ЗМІ, в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань не надходило. Представник відповідача Олешницької сільської ради Виноградівського району належним чином повідомлений про ча та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проведено на підставі поданих доказів. Представник третьої особи - Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] в м.Виноградів помер батько позивачки [PERSON]. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.11.1992 р. За життя [PERSON] заповіт не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку в [ADDRESS]. На час смерті [PERSON], у житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані його дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO], онуки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконкому Олешницької сільської ради №02-10/808 від 24.05.2017 року. Після смерті батька позивачка [PERSON] успадкувала вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини вона проживала в спадковому будинку та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідачами по справі є жінка спадкодавця та його діти - відповідачі по справі, які спадщину не прийняли. Згідно письмової заяви відповідачки [PERSON], вона спадкове майно не прийняли, претензій не заявляє. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду, що стверджується листом приватного нотаріуса за №224/01-16 від 25.05.2017 року. Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Олешницької сільської ради №02-10/809 від 24.05.2017 року, житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами в [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON], який помер [INFO] (підстава погосподарська книга №12 за 1991-1995 р.). Згідно виготовленої інформаційної довідки від 01.06.2017 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та рахується за [PERSON] на підставі довідки Олешницької сільської ради №02-10/809 від 24.05.2017 року. Правомірність зведення спірного житлового будинку стверджується наявними в матеріалах справи Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, де забудівником житлового будинку в с.Олешник вказано [PERSON]. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Берегівської районної Ради депутатів від 12.06.1964 р Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved