Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради, третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 квітня 1969 року померла бабуся позивача [PERSON], яка виховувала позивача та його братів після смерті їхніх батьків. Після смерті бабусі позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в м. Виноградів по вул. Добролюбова, 11, 1/2 частина якого належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, а 1/2 частину будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 22.10.1942 року та з яким бабуся позивача проживала разом і перебувала у фактичних шлюбних відносинах. На день смерті спадкодавця з нею проживали і були прописані в м. Виноградів по вул. Добролюбова, 11 наступні члени сімї: син [PERSON] - [INFO] та онуки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Після смерті бабусі позивач успадкував вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але оскільки був неповнолітнім спадщину не оформив. Син померлої бабусі позивача [PERSON] спадщину не прийняв, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, перейшов жити до своєї цивільної дружини за іншою адресою та 25.05.2013 року помер. Позивач вказує, що інших спадкоємців крім нього немає, оскільки син спадкодавця - [PERSON] помер 2013 року, а його рідні брати [PERSON] та [PERSON] померли в Російській Федерації, де й проживали. Позивачем було подано письмову заяву до [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі, однак позивач отримав відмову нотаріуса у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. У звязку з наведеним позивач змушений звернутись до Виноградівського районного суду із позовом про визнання за ним права власності на вище вказаний спадковий житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської ради, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяви, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд справу розглянути у відсутність відповідача. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 27 квітня 1969 року померла бабуся позивача [PERSON], яка виховувала позивача та його братів після смерті їхніх батьків [PERSON], який помер 24.09.1957 року та [PERSON], яка померла 15.11.1961 року. Після смерті бабусі позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в м. Виноградів по вул. Добролюбова, 11. 1/2 частина спадкового будинку належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного Севлюським ([PERSON]) окружним судом 01.08.1942 року № 4236, а 1/2 частину будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], з яким проживала разом і перебувала у фактичних шлюбних відносинах та який помер 22.10.1942 року. 1/2 частина спадкового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом [PERSON] міської ради депутатів трудящих Закарпатської області 12.01.1970 року. На випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] заповітного розпорядження не залишила. Після смерті бабусі позивач успадкував вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини - 27 квітня 1969 року він проживав в спадковому будинку та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом [PERSON] міської ради від 10.11.2016 року №6097. На день смерті спадкодавця з нею проживали і були прописані в м. Виноградів по вул. Добролюбова, 11 наступні члени сімї: син [PERSON] - [INFO] та онуки [PERSON], [INFO] (позивач по справі), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Син померлої бабусі позивача [PERSON] спадщину не прийняв, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався,перейшов жити до своєї цивільної дружини за іншою адресою. 25.05.2013 року [PERSON] помер. Рідні брати позивача [PERSON] та [PERSON] померли в Російській Федерації, де й проживали. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті бабусі позивач звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори. В письмовій формі, листом від 11.11.2014 року за №279/01-16, державним нотаріусом було надано розяснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабки позивача [PERSON] у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок по вул. Добролюбова, 11 в м. Виноградів та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Провстановлюючі документи на спадковий будинок втрачені. Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Добролюбова №11 в м.Виноградів та інформаційної довідки від 30.11.2016 року, виданих інженером по технічній інвентаризації обєктів нерухомого майна [PERSON], житловий будинок з надвірними побудовами в м. Виноградів по вул. Добролюбова №11 будівництвом завершений та його інвентаризаційна вартість станом на листопад 2016 року становить: 31520 (тридцять одну тисячу пятсот двадцять) грн.. Загальна площа житлового будинку становить - 33,7 кв.м., в тому числі житлова -14,1 кв.м. На земельній ділянці знаходяться : житловий будинок - літера А сарай - літера Б вбиральня - літера В хвіртка - позиція 1 огорожа - позиція 2. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved