Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

10.04.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати дійсним зареєстрований на Одеській товарній біржі в "Журналі біржових угод з нерухомістю", реєстраційний №21289 від 26.08.1997 року, договір №21289 купівлі-продажу нерухомого майна від 26.08.1997 року - квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 06.05.2019 року провадження по справі відкрито. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] , в якій вона просить провести судове засідання у відсутність позивача та її представника, а також вказує, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, третя особа повідомлена належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 26.08.1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на Одеській товарній біржі уклали договір №21289 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру, загальною площею 61,10 кв.м., корисною площею 58,5 кв.м., трьох кімнат площею 36,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] / а.с.10-11/. Договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН 27.08.1997 року під № 229 пр-стр.137-р№108. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 47, 224 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 209, 220 діючого ЦК України. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивачів, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, враховуючи, що у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ було видано з порушенням норм чинного законодавства та було допущено порушення при реєстрації у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved