Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

18.02.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.08.2012 року в загальній сумі 130519 грн. 75 коп. та судових витрат. Короткий зміст та обґрунтування позову 21.08.2012 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2019 року виникла заборгованість у сумі 320179 грн. 52 коп, яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 311402,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7380,00 грн. - заборгованість за пенею. Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість до стягнення становить 130519 грн. 75 коп., яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 129122,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.08.2012 року по 30.07.2018 рік. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та справа призначена до розгляду. 19.02.2020 року судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] .. 26.02.2020 року від відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що згідно адресної довідки, за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 21.08.2012 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2019 року виникла заборгованість у сумі 320179 грн. 52 коп, яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 311402,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7380,00 грн. - заборгованість за пенею. Користуючись своїм правом кредитора, АТ «Приватбанк» заявило до стягнення частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість до стягнення становить 130519 грн. 75 коп., яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 129122,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.08.2012 року по 30.07.2018 рік. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 31.12.2019 року виникла заборгованість у сумі 320179 грн. 52 коп, яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 311402,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7380,00 грн. - заборгованість за пенею. Користуючись своїм правом кредитора, АТ КБ «Приватбанк» заявило до стягнення частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість до стягнення становить 130519 грн. 75 коп., яка складаєтьсяз з наступного: - 1397,13 грн. - заборгованість за кредитом; - 129122,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 21.08.2012 року по 30.07.2018 рік. Представник АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовуючи право вимоги до позовної заяви надав наступні докази, а саме: анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; - розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/. При цьому, у анкеті-заяві позичальника від 21.08.2012 року процентна ставка не зазначена, а також, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строк повернення кредиту не зазначено. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості не містять підпису відповідача [PERSON] , а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 21.08.2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що саме ці Умови та Правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Однак, враховуючи, той факт, що отримані відповідачем кредитні кошти використовувалися шляхом зняття готівки, але в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, враховуючи те, що факт отримання відповідачем кредиту є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1397 грн. (одна тисяча триста дев`яносто сім) 13 коп. (тринадцять). Висновки за результатами розгляду справи За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1397 грн. 13 коп., а в іншій частині позову, необхідно відмовити. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги, було заявлено позивачем на суму 130519 грн. 75 коп., а задоволено на суму 1397 грн. 13 коп. (1,07%) то з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в сумі 22 грн. 49 коп. (2102 грн. 00 коп. х 1,074% :100 = 22 грн. 49 коп.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial