Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12 березня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро - Кіровоград» та просить суд ухвалити рішення, яким визнати ст.. ст.. 6, 19, 117 Конституції України, ст.. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 630 чинними та обов'язковими до виконання, зобов'язавши відповідача виконати чергову повірку водо лічильника. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до укладеного 16 травня 2009 року Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення вона є споживачем цих послуг, які надаються ОКВП «Дніпро Кіровоград». Засобом обліку води є лічильник кВ 1,5 № 162117. Повірка лічильника води має виконуватись кожні три роки за рахунок підприємства, яке надає послугу з водопостачання, тобто відповідача. Проте останній відмовляється виконувати періодичну повірку, безпідставно покладаючи цей обов'язок на неї, як на споживача послуг. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, свої заперечення обґрунтовує тим, що ОКВП «Дніпро - Кіровоград» як виконавець послуг з водопостачання та водовідведення контролює міжповірочні інтервали та інформує споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника шляхом направлення відповідних приписів. Споживач, якщо ним не укладено договір з виконавцем послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, самостійно виконує періодичну повірку лічильника та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованим організаціям та підприємствам. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 травня 2009 року між КП «Світловодський міський водоканал», правонаступником якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та позивачем укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. (а.с. 2-3) Сторони перебувають в договірних відносинах, які регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Згідно договору облік води, спожитої позивачем, здійснюється за допомогою лічильника № 162117. Пунктом 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Ч. 3 ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Разом з тим, ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що відносини між споживачами та виконавцями послуг регулюються договором. Обов'язки відповідача як виконавця послуг визначені п. 18 Договору, підпунктом 3 якого передбачено обов'язок виконавця контролювати встановлені міжповіркові інтервали. Обов'язку проводити повірку вимірювальної техніки сторони при укладанні договору для виконавця послуг не визначили. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 04 березня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Світловодського міськрайонного суду від 10 січня 2014 року у справі за позовом ОКВП «Дніпро - Кіровоград» до неї про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення у своїй ухвалі встановила, що відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 60 від 25.04.2005 року, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення може бути виробник з зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, визначений відповідно до положень Порядку та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п.п. 1.1, 1.3, 4.1 ст. 1 Порядку). Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 261 від 06 березня 2008 року виконавцем послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (в тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) квартирних засобів обліку води визначені житлово-експлуатаційні контори міста. Таким чином, обслуговування та ремонт водолічильника здійснюються через одержання відповідних послуг у житлово-експлуатаційній організації (підприємстві), а доводи [PERSON] про те, що ОКВП «Дніпро - Кіровоград» зобов'язаний сам проводити повірку засобу обліку, встановленого у квартирі споживача, є безпідставними, суперечать вимогам закону та умовам договору.(а.с. 20-21) Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та необхідність відмови у їх задоволенні. Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави, оскільки позивач з підстав ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed