Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

17 березня 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шишкін Віталій Миколайович, звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», в якому просить суд скасувати обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрованого у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.12.2006 року приватним нотаріусом В.А. Ізотовою, реєстраційний №4270251, підстави обтяження - Договір іпотеки, ВЕМ №588911, 22.12.2006, Ізотова В.А. Приватний нотаріус Дніпродзержинського МНО, об`єкт обтяження - квартира, [ADDRESS] , та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 22.12.2006 року, реєстраційний №4270251 про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2006 року відповідно до кредитного договору № DZSLGK00770013, укладеного між позивачем та Приватбанком, позивач отримав кредит у розмірі 21000 доларів США на придбання квартири зі строком повернення по 21.12.2026 року. Того ж дня позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири (без номеру), відповідно до якого він придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня між позивачем та Приватбанком було укладено договір іптеки № DZSLGK00770013, відповідно до якого позивач передав квартиру за адресою: [ADDRESS] в іпотеку банку. Викладені обставини підтверджуються копіями кредитного договору, договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав достроково і повністю закрив кредит у 2011 році. На початку 2021 року позивач вирішив продати квартиру. Але, звернувшись до приватного нотаріуса, позивач дізнався, що на квартиру накладено заборону на відчуження відповідно до договору іпотеки. Відповідно до Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22.12.2006 року приватним нотаріусом В.А. Ізотовою було зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний №4270251, підстави обтяження - Договір іпотеки, ВЕМ №588911, 22.12.2006, Ізотова В.А , Приватний нотаріус Дніпродзержинського МНО, об`єкт обтяження - квартира, [ADDRESS] . Позивачу було рекомендовано звернутися до АТ КБ «Приватбанк». 26.02.2021 року АТ КБ «Приватбанк» видав позивачу довідку, відповідно до якої позивач не має заборгованості за кредитним договором № DZSLGK00770013 від 22.12.2006 року. Дата закриття кредиту 25.10.2011 року. Однак, для нотаріуса цієї довідки виявилося недостатньо. Він наполягав на необхідності письмового звернення банку з вимогою про скасування заборони відчуження. Позивач знову звернувся до банку і 05.03.2021 року отримав письмову відповідь за № 20.1.0.0.0/7-210226/5621, відповідно до якої право вимоги за кредитним договором 19.02.2007 року відступлено банком на користь компанії Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC (Великобританія), яку було ліквідовано 03.10.2017 року. Банк наголошує, що з огляду на це він не може задовольнити вимоги позивача та вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості. Позивачу було рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду. Після закриття кредиту, наявність заборони на майно, яке належить позивачу є порушенням його права власності. В наданій суду письмовій заяві представник позивача адвокат Шишкін В.М. підтримав заявлений позов, просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з тим, що представник відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2006 року відповідно до кредитного договору № DZSLGK00770013 (арк.с. 8), укладеного між позивачем та Приватбанком, позивач отримав кредит у розмірі 21000 доларів США на придбання квартири зі строком повернення по 21.12.2026 року. 22 грудня 2006 року позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири (без номеру), відповідно до якого він придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] (арк.с. 7). 22 грудня 2006 року між позивачем та Приватбанком було укладено договір іптеки № DZSLGK00770013 (арк.с. 10), відповідно до якого позивач передав квартиру за адресою: [ADDRESS] в іпотеку банку. Викладені обставини підтверджуються копіями кредитного договору, договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав достроково і повністю закрив кредит у 2011 році. На початку 2021 року позивач вирішив продати квартиру. Але, звернувшись до приватного нотаріуса, позивач дізнався, що на квартиру накладено заборону на відчуження відповідно до договору іпотеки. Відповідно до Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (арк.с. 13), 22.12.2006 року приватним нотаріусом В.А. Ізотовою було зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний №4270251, підстави обтяження - Договір іпотеки, ВЕМ №588911, 22.12.2006, Ізотова В.А , Приватний нотаріус Дніпродзержинського МНО, об`єкт обтяження - квартира, [ADDRESS] . Позивачу було рекомендовано звернутися до АТ КБ «Приватбанк». 26.02.2021 року АТ КБ «Приватбанк» видав позивачу довідку (арк.с. 14), відповідно до якої позивач не має заборгованості за кредитним договором № DZSLGK00770013 від 22.12.2006 року. Дата закриття кредиту 25.10.2011 року. 05.03.2021 року позивач отримав письмову відповідь за № 20.1.0.0.0/7-210226/5621 (арк.с. 15), відповідно до якої право вимоги за кредитним договором 19.02.2007 року відступлено банком на користь компанії Ukraine Mortgage Loan Finance NO.1 PLC (Великобританія), яку було ліквідовано 03.10.2017 року. Банк наголошує, що з огляду на це він не може задовольнити вимоги позивача та вжити заходів для зняття заборони відчуження з нерухомості. Позивачу було рекомендовано для вирішення цього питання звернутися до суду. Після закриття кредиту, наявність заборони на майно, яке належить позивачу є порушенням його права власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, обтяження накладене на майно порушує право власності позивача. Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" від 26.02.2021 року (арк.с. 14) позивач [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк". Відповідно суд приходить до висновку про необхідність скасування заборони на нерухоме майно, що належить [PERSON] , накладений на підставі Договору іпотеки, ВЕМ №588911, 22.12.2006 року Ізотовою В.А. Приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved