Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло», третя особа СЦ Дніпро ТОВ «МТІ» про захист прав споживачів. В обґрунтування уточненого позову позивач зазначив, що в середині грудня 2013 року в магазині «Мобілочка» (зараз «Алло») [PERSON] купив телефон «Lenovo К900» ІМЕІ 860486023845159. Через три дні телефон ним був проданий позивачу за повну вартість, також був наданий чек та повна комплектація. Між ними був укладений договір купівлі-продажу, як пояснив [PERSON] - причина продажу - призив на службу до Збройних Сил України. Наприкінці серпня 2014 року телефон перестав працювати та особисто позивачем був зданий в гарантійний сервісний центр «Lenovo» в м. Дніпропетровську. 17 жовтня 2014 року позивачу було видано акт про неможливість ремонту й компенсації за даний телефон. З цим актом позивач звернувся до магазину «Алло» в м. Першотравенську, де його в нього не прийняли, оскільки телефон здавав [PERSON] - його знайомий мешканець м. Дніпропетровська. Після приїзду [PERSON] та його пояснень, що телефон належить позивачу, акт прийняли та сказали, що подзвонять. На початку січня 2015 року позивачу подзвонили та сказали привести [PERSON], так як він покупав цей телефон. Але він служить в ЗСУ і позивач зміг привести його лише через три тижні. Ним були надані ксерокопія паспорта та ідентифікаційного коду. Через тиждень позивачу передзвонили та повідомили, що акт прострочений (пройшло 90 днів), хоча він був наданий ще в листопаді 2014 року. В теперішній момент акт та телефон знаходяться в сервісному центрі МТІ м.Дніпропетровська, де повідомили, що телефон буде ремонтуватися повторно, та в разі неможливості ремонту видадуть новий акт. Вся документація на телефон та чек знаходяться в СЦ Дніпро ТОВ «МТІ». Проте, станом на 26 травня 2015 року телефон знаходився в ремонті більше двох місяців, акт не був виданий. У звязку з цим, позивач, як власник вищевказаного телефону, звернувся до магазину «Алло» з проханою видати йому аналогічний телефон на час ремонту, але ними це прохання було проігноровано. [PERSON] на компенсацію виробу від 17 листопада 2014 року, вказаний телефон до сьогоднішнього дня не відремонтовано, за вимогою позивача його вартість не сплачено. Під час подання позову, аналогічний телефон «Lenovo Vibe Z (К910)» коштує 5 999 гривень (http://rozetka.com.ua/lenovo_k910_steel_grey/p464365/). Вимога була заявлена 26 травня 2015 року. Тому, станом на 18 вересня 2015 року неустойка складає: 5 999 х 0,01(1%) х 115 (кількість днів затримки) = 6 898,85 гривень. Порушуючи законні права, вчасно не проводячи розрахунки з позивачем, з 26 травня 2015 року (день, в який відповідач через істотні недоліки товару, повинен був повернути кошти позивачу або надати новий телефон), відповідач повинен сплатити йому, проценти за користування його грошима. На законодавчому рівні розмір процентів встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України, яка з 04 березня 2015 року встановлена в розмірі 30% річних. Таким чином, проценти за користування грошима позивача становлять: 5 999 х 30%/365 х 115 (період з 26 травня по 18 вересня 2015 року) = 567,03 гривень. З урахуванням цього відповідач винен позивачу: 5 999 (вартість телефону) + 6 898,85 (неустойка) + 567,03 (проценти за користування грошима) = 13 464,88 гривні. Просить суд стягнути з товариства з обмежено відповідальністю «Алло» кошти за придбаний товар («Lenovo К900» ІМЕІ 860486023845159) в розмірі його дійсної вартості на момент винесення рішення суду, але не менше 5 999 (пяти тисяч девятисот девяноста девяти) гривень, неустойку за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки, починаючи з 26 травня 2015 року і по день винесення рішення (станом на 18 вересня 2015 року) - 6 898 (шість тисяч вісімсот девяносто вісім) гривень 85 копійок та проценти за користування грошима в розмірі 567 (пятисот шістдесяти семи) гривень 03 копійки. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алло» надало суду заперечення проти позову, та з урахуванням уточнених заперечень, зясовано, що [PERSON] (надалі - Споживач) 15 грудня 2013 року у магазині ТОВ «АЛЛО» придбав термінал Lenovo К900 код ІМЕЙІ 860486023845159 вартістю 3159,21 грн. У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до магазину із актом на компенсацію вартості виробу, який виданий сервісним центром TOB «МТІ» від 03 вересня 2014 року, однак не зумів надати чек, який засвідчує придбання товару. Працівниками магазину проведено перевірку продажів товару двох місяців, так як [PERSON] не міг зазначити конкретної дати придбання товару, та знайдено придбаний чек у якому було зазначено, що товар придбавався у кредит іншою особою, а саме [PERSON] [PERSON] було розяснено, що повернення коштів можливе лише при зверненні [PERSON] особисто або із наявністю доручення, яке уповноважить отримати грошові кошти за товар. У момент звернення [PERSON] було встановлено, що кредитний договір [PERSON] не закрито, що б не надало споживачу право відчужувати придбаний товар, адже ст. 520 Цивільного кодексу встановлено, що боржник у зобовязані не може бути змінений без згоди кредитора. Наданий договір купівлі продажу товару між [PERSON] та [PERSON] не додавався до звернень, крім того не може мати юридичної сили з огляду на викладені обставини вище. [PERSON] було відмовлено у видачі грошових коштів, так як, відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем являється [PERSON], який придбавав товар, адже споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У ТОВ «АЛЛО» із громадянином [PERSON] не було жодних цивільних правовідносин, які б породили порушення його прав. [PERSON] передано товар до авторизованого сервісного центру та вимоги повинні бути адресовані до авторизованого сервісного центру, так як, він здійснює роботи по усуненню недоліків та зобовязаний створювати обмінний фонд. Придбаний товар Споживачем у торговій мережі «АЛЛО» на даний момент не реалізовується та його виробництво взагалі припинено, а тому останній момент фіксації вартості цього товару становить 3159,21 грн. Так як, законодавство не містить норми, які б вказували про те, що необхідно здійснити при відсутності товару (знятий з продажу) ТОВ «АЛЛО» повертає споживачу кошти сплачені за товар або з лояльності до споживачів на законну вимогу споживача підбирає товар із аналогічними характеристиками не залежно від моделі товару. Крім того, у звязку із неврегульованістю даного питання законодавством, ТОВ «АЛЛО» здійснило запит до Міністерства економічного розвитку і торгівлі на що отримало відповідь № 3503-04/22170-07 від 08 липня 2015 року у якій зазначено, що законодавством не врегульовано питання щодо перерахунку вартості товару неналежної якості, який знятий з виробництва та/або постійно відсутній у продажу. Між ПАТ «[PERSON] КАПІТАЛ» та ТОВ «АЛЛО» укладено договір про співробітництво № SF-2412 від 01 липня 2014 року, у якому домовлено, п. 2.2.8. що у випадку повернення коштів за товар ТОВ «АЛЛО» зобовязане їх повернути на рахунки споживача у банку який надав кредит на придбання товару. Так як, Позивач не є Споживачем товару, навіть припустивши, що його вимоги є законні, вони не зможуть повернути кошти на рахунки Споживача. Також відповідач пояснив, що кредитний договір № 85019393090 від 15 грудня 2013 р., який укладено з [PERSON] є діючим та зобовязання по ньому не закриті. Так як Позивач стверджує, що він придбав товар у споживача ТОВ «Алло» [PERSON] вважаємо, що сторонами за їхнім договором у цих правовідносинах, покупцем є [PERSON], а споживачем [PERSON] Таким чином позовні вимоги адресовані ТОВ «АЛЛО» повинні бути адресовані продавцеві [PERSON] Таким чином, заявлені позовні вимоги [PERSON] не можуть бути адресовані ТОВ «АЛЛО» так як, ТОВ «АЛЛО» не являється продавцем товару [PERSON] Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» відмовити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 15 грудня 2013 року у магазині ТОВ «АЛЛО» придбав термінал Lenovo К900 код ІМЕЙІ 860486023845159 вартістю 3159,21 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 грудня 2013 року [PERSON] передав [PERSON] у власність смартфон Lenovo К900 IMEI 860486023845159. У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до магазину із актом на компенсацію вартості виробу, який виданий сервісним центром TOB «МТІ» від 03 вересня 2014 року, однак не зумів надати чек, який засвідчує придбання ним товару. Доказів про придбання особисто ним товару у відповідача також не надано суду. З пояснень сторін та листа ПАТ "ПУМБ" від 02 жовтня 2015 року вбачається, що товар придбавався у кредит іншою особою, а саме [PERSON], на час розгляду справи кредитний договір [PERSON] є діючим та зобовязання по ньому не закриті. Між ПАТ "ПУМБ" та ТОВ «АЛЛО» укладено договір про співробітництво № SF-2412 від 01 липня 2014 року, згідно п. 2.2.8. якого передбачено, що у випадку придбання споживачами товару в кредит у разі реалізації споживачами своїх прав відповідно до законодавства у сфері захисту прав споживачів, ТОВ «АЛЛО» зобовязане повернути кошти на рахунок банку який надав кредит на придбання товару. Суд приходить до висновку, що позивачу було правомірно відмовлено у видачі грошових коштів, так як відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем являється [PERSON], який придбавав товар, адже споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У ТОВ «АЛЛО» із позивачем не було жодних цивільних правовідносин, які б породили порушення його прав. Так як Позивач не є споживачем відповідача та придбав раніше вживаний товар у [PERSON] позивні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed