Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини дочки [PERSON], яка народилась 22.02.2009\~ р. [PERSON] позов визнав, про що зазначено в його заяві від 26.09.2014\~ р. (а.\~ с.\~ 20). Шевченківська районна в м.\~ Києві державна адміністрація (далі Адміністрація) позов [PERSON] підтримала та просила ухвалити рішення, яке б відповідало інтересам дитини, про що зазначено у її листі №\~ 40-1975 від 20.10.2014\~ р. (а.\~ с.\~ 28). Прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області, посилаючись на висновок від 20.10.2014\~ р. №\~ 109/02/40-7001 Адміністрації за позовною заявою громадянки [PERSON] до громадянина [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], яка народилась 22.02.2009\~ р. (далі Висновок) та заяву від 26.09.2014\~ р. [PERSON] про визнання позову, проти задоволення позову не заперечив. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, розірвання якого було зареєстровано 05.10.2010\~ р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК №\~ 112005 від 05.10.2010\~ р. (а.\~ с.\~ 7). Вони є батьками дитини дочки [PERSON], яка народилась 22.02.2009\~ р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №\~ 164479 від 03.03.2009\~ р. (а.\~ с.\~ 6). Відповідно до Висновку Адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], яка народилась 22.02.2009\~ р. (а.\~ с.\~ 29 30). У Висновку, зокрема, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] з серпня 2006\~ р. перебували у шлюбі, 22.02.2009\~ р. у них народилась дитина [PERSON]. З листопада 2009\~ р. [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо, дитина залишилась проживати з [PERSON]. У листопаді 2010\~ р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], вони мають спільну дитину сина [PERSON], який народився 07.05.2012\~ р. [PERSON] з дочкою [PERSON], не спілкується, не бачиться, не вітає з днем народження та іншими святами, не приймає участі у її вихованні та навчанні, не цікавиться її долею та успіхами, не турбується про фізичний і духовних розвиток дитини, не надає ні моральної, ні матеріальної допомоги. Вихованням [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON], за місцем проживання дитини (квартира [ADDRESS]) створену належні умови для проживання, повноцінного та всебічного розвитку дітей. Частина обставин, викладених у попередньому абзаці, підтверджується іншими матеріалами справи. Так, у довідці від 02.07.2014\~ р. лікаря Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №\~ 2" Шевченківського району м.\~ Києва вказано, що під час відвідувань дитини [PERSON], її батька [PERSON], не було та до поліклініки він не приходив (а.\~ с.\~ 5). У нотаріально посвідченій заяві від 31.07.2012\~ р. [PERSON] останній зазначає, що до дня її підписання він ніяких аліментів на малолітню дочку [PERSON], не сплачує (а.\~ с.\~ 9). У довідці від 26.06.2014\~ р. №\~ 52 Дошкільного навчального закладу №\~ 10 Шевченківського району м.\~ Києва вказано, що [PERSON] відвідує цей заклад з 2011\~ р., її вихованням займається [PERSON] та [PERSON], співробітники закладу жодного разу рідного батька дитини [PERSON], не бачили, він вихованням своє дочки він не займається (а.\~ с.\~ 10). В акті обстеження житлово-побутових умов квартири [ADDRESS] зазначено, що, зокрема, квартира складається з трьох кімнат, має всі зручності, у ній є всі необхідні предмети побуту та інтер'єру. В квартирі є дитяча кімната, в якій проживають [PERSON] та її брат [PERSON], є все необхідне для дітей. Зі слів [PERSON], вона розлучилась з [PERSON] у 2010\~ р., він протягом трьох з половиною років не займається вихованням дочки, жодного разу не телефонував, матеріально не допомагає, аліментів не сплачує, вихованням та навчанням, а також лікуванням дитини займається вона та [PERSON], вони створюють всі необхідні умови для навчання, виховання та всебічного розвитку дітей (а.\~ с.\~ 8). Оцінивши наведені вище докази, а також взявши до уваги заяву від 26.09.2014\~ р. [PERSON], у якій він визнає позов, суд приходить до висновку, що [PERSON] більше трьох з половиною останніх років не піклувався про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дочки [PERSON], не готував її до самостійного життя та праці, не створював належних умов для розвитку її природних здібностей, а у даний час взагалі відмовляється від виконання цих обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто [PERSON] як мати [PERSON], має право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частинами першою третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Враховуючи наведені вище обставини та зазначені норми законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини дочки [PERSON].

Outcome: approved