Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що він є засновником (учасником) ТОВ «Запорізька автобаза». 01.07.2008 р. між ним та відповідачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 1. Відповідно до п.1.1 договору він (засновник) надає відповідачеві (підприємству) поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. П.2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 договору визначають, що поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 300 000 гривень без ПДВ; поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується; поворотна фінансова допомога надається на протязі 5 років з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового рахунку засновника; поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення засновником. Згідно з п.3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою засновника. Повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів засновнику з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок засновника в установі банку (п.3.2 договору). Відповідно до п.7.1, 7.2 договору засновник має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це підприємство за 15 робочих днів, а підприємство має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу засновнику. На виконання умов договору, ним у період з 01.01.2008 р. по 15.06.2012 р. відповідачеві у якості поворотної фінансової допомоги (позики) надавались грошові кошти шляхом внесення готівкою в касу відповідача, а також шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача у безготівковій формі. При цьому, сума неповернутої йому відповідачем фінансової допомоги склала 245 243,95 грн. 12.08.2013 р. він звернувся до відповідача з письмовою вимогою погасити йому суму заборгованості за поворотною фінансовою допомогою в розмірі 245 243,95 грн. Однак, вказана сума до цього часу не повернута. У зв»язку з простроченням виконання грошових зобов»язань за договором за період з 03.09.2013 р. по 02.02.2015 р., відповідач повинен сплатити йому суму збитків від інфляції - 73659,82 грн. та суму трьох процентів річних - 10 421,19 грн. Загальний розмір заборгованості складає 329324,96 грн. Посилаючись на ст..ст.526, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, [PERSON] за позовом просить стягнути 329 324,96 грн., з яких: основний борг - 245 243,95 грн.; збитки від інфляції - 73 659,82 грн.; три проценти річних - 10 421,19 грн. та стягнути судові витрати. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з»явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що він є засновником (учасником) ТОВ «Запорізька автобаза» (а.с.7-11). 01.07.2008 р. між [PERSON], як засновником, та ТОВ Запорізька автобаза», в особі головного бухгалтера Гвоздь Н.В., що діяла на підставі доручення № 1 від 27.06.2008 р., було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 1 (а.с.14-15). Відповідно до п.1.1 договору (засновник) надає відповідачеві (підприємству) поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. П.2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 договору визначають, що поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 300 000 гривень без ПДВ; поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується; поворотна фінансова допомога надається на протязі 5 років з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового рахунку засновника; поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення засновником. Згідно з п.3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою засновника. Повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів засновнику з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок засновника в установі банку (п.3.2 договору). Відповідно до п.7.1, 7.2 договору засновник має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це підприємство за 15 робочих днів, а підприємство має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу засновнику. На виконання умов договору, ним у період з 01.01.2008 р. по 15.06.2012 р. відповідачеві у якості поворотної фінансової допомоги (позики) надавались грошові кошти шляхом внесення готівкою в касу відповідача, а також шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача у безготівковій формі (а.с.16-18). Загальна сума наданої [PERSON] відповідачу фінансової допомоги склала 245 243,95 грн. (а.с.19). 12.08.2013 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою погасити йому суму заборгованості за поворотною фінансовою допомогою в розмірі 245 243,95 грн. (а.с.20). Однак, вказана сума до цього часу не повернута. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора, зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. У зв»язку з простроченням виконання грошових зобов»язань за договором за період з 03.09.2013 р. по 02.02.2015 р., відповідач повинен сплатити на користь позивача суму збитків від інфляції - 73659,82 грн. та суму трьох процентів річних - 10 421,19 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох процентів річних законні, обгрунтовані, у зв»язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики в сумі 329324,96 грн., з них: основний борг - 245 243,95 грн.; збитки від інфляції - 73 659,82 грн.; три проценти річних - 10 421,19 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3293,24 грн.

Outcome: approved