Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

22.10.2018р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 63697 грн.14 коп. (а.с. № 3-5). Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Гаренко Н.В. (діє на підставі довіреності від 09.08.2018р. - а.с. №29) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 36). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.11.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.№ 44) В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 16.06.2011р. [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н отримала кредит у розмірі 10600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за кредитом. Підписавши відповідну анкету-заяву від 16.06.2011р., відповідачка погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04.10.2018р. становить 63697,14 грн., з яких: 24462,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7026,02 грн. - заборгованість по відсоткам, 28698,74 грн. - пеня; а також штрафи нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500грн. - фіксована частина та 3009,39 грн. - процентна складова. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідачки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн. В судові засідання 21.02.2019р. та 20.05.2019р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. №46,54). Разом з поданням позову до суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в представник зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №37). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 21.02.2019р. та 20.05.2019р. двічі не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації та проживання. Згідно відповіді наданої ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.10.2018р., [PERSON] 10.08.2017р. була знята з реєстрації в м.Дніпро та вибула до м. Київа, згідно відповіді ВОМІ ГУ ДМС в м. Києві від 13.11.2018р. відповідачка зареєстрованою в м. Києві не значиться (а.с. №39,41). Конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачці за останніми відомими місцем реєстрації та проживання, були повернуті за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №47-48, 55,57). Крім того, про дату та час розгляду справи на 20.05.2019р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №53). Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачка виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 червня 2011р. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета-заява №б/н від 16.06.2011р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої відповідачка виявила бажання отримати послуги банка в тому числі щодо кредитування карткового рахунку, згідно до умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банка та в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З підписанням відповідної анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з запропонованими їй для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом клієнта у анкеті-заяві (а.с. №9зв). Крім того, підписавши відповідну анкету-заяву, [PERSON] , погодилася зі своїм зобов`язанням, як клієнта виконувати вимоги, які визначені для клієнта Умовами та правилами надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами, які розміщені на офіційному банківському сайті. Згідно з ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підписавши анкету-заяву від 16.06.2011р., відповідачка була обізнана та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом складають Договір про надання банківських послуг, зокрема, повинна була ознайомитися з редакцією, яка визначала умови кредитування в період користування кредитними коштами. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, суду не надано. Зокрема, це підтверджується тим, що після 16.06.2011р. [PERSON] користувалася наданими банком кредитними коштами, впродовж по січень 2018р. періодично та частково здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків, що має своє відображення у здійсненому позивачем розрахунку за договором стовпчик «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» (а.с. №7-8). Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписанням цього Договору є прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п.2.1.1.12.6 на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то рахується, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Пунктом 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 визначений обов`язок клієнта погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6. на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6 визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлюються Тарифами банку. Судом встановлено, що грошові зобов`язання за Договором б/н від 16.06.2011р. відповідачка належним чином не виконує та відповідно до позивачем позовних вимог станом на 04.10.2018р. заборгованість становить 63697,14 грн., з яких: 24462,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7026,02 грн. - заборгованість по відсоткам, 28698,74 грн. - пеня. Також позивачем нараховані штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500грн. - фіксована частина та 3009,39 грн. - процентна складова. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до детального розрахунку заборгованості за Договором б/н від 16.06.2011р., який долучений до позовної заяви. Між тим, визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд вважає необхідним виходить з наступного. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, умовами Договору про надання банківських послуг (Умовами та Правилами надання банківських послуг, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») одночасно передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору погашення кредиту/або процентів, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, та сплату штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань. При цьому, позивачем ані в позовній заяві, ані в детальному розрахунку заборгованості не наведено належних обґрунтувань щодо розміру грошових зобов`язань та строків (періодів) порушення відповідних зобов`язань, виходячи з яких позивачем здійснено одночасне нарахування, як пені так і штрафів, а також обґрунтувань періодів порушення зобов`язання, за які позивачем здійснено одночасне нарахування неустойки - пені та штрафів. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такі ж висновки містяться в правовій позиції ВСУ в справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р., постанові ВСУ від 11.10.2017р. в справі №347/1910/15-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг б/н від 16.06.2011р. станом на 04.10.2018р. в сумі 60187,75 грн., з яких: 24462,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7026,02 грн. - заборгованість по відсоткам, 28698,74 грн. - пеня. Щодо стягнення суми штрафів, то в цій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1664 грн. 92 коп. (60187,75 грн. х 1762грн. : 63697,14 грн. = 1664,92 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial