Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

18 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті його матері - [PERSON], яка померла, [INFO] року відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON]. Спадщину прийняв в порядку ст.1268 ЦК України. Крім нього, спадкоємцем першої черги є його брат - [PERSON], проте він не претендує на частку у даному спадковому майні. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виданої Вишівською сільською радою Любомльського району Волинської області № 165/1 від 20.07.2017 року та витягу з погосподарської книги №1 за 2011 роки вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON], яка померла [INFO] року належав будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], в якому вона проживала і була зареєстрована. (а.с.5,6). [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Отже, після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Крім нього, спадкоємцями першої черги за законом є син спадкодавця - [PERSON] Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи, останній спадщину після смерті матері -[PERSON] не прийняв, та із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався. [PERSON] прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, що вбачається з довідки виданої Вишівською сільською радою Любомльського району Волинської області № 165/1 від 20.07.2017 року та копії паспорта серії [NUMBER]. (а.с.7). Проте, постановою приватного нотаріуса від 26.07.2017 року №236/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по по [ADDRESS] були побудовані в 1951, 1962, 1969, 1973, 1884 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS].

Outcome: approved