Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

24 вересня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 26 жовтня 2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач [PERSON] не надає і добровільно надавати не бажає. Останній офіційно не працює, однак має дохід від сезонних заробітків. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 450 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, і уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 450 гривень щомісячно на кожну дитину та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який було зареєстровано 26 жовтня 2007 року Видертською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, мають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4, 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дітей, зобов'язані їх утримувати, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, разом з тим є працездатним, виїжджає на сезонні заробітки, що підтверджується розпискою до судової повістки з відміткою секретаря Видертської сільської ради Наумик Л.П. (а.с. 13), інших утриманців немає, а також враховуючи відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved