Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

16 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, вказуючи, що [PERSON], [PERSON] нарівні є власниками квартири [ADDRESS] Донецької області, на підставі договору міни від 23 серпня 1996 року. У даній квартирі зареєстровані вона та її дочка - відповідачка у справі, яка фактично за цією адресою не проживає, так як у 2010 році виїхала з місця постійного проживання за межі України, її особисті речі у помешканні відсутні. Позивач, являючись власником нерухомого майна, обмежена у своїх правах власника, так як відповідачка фактично не проживаючи у квартирі, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, внаслідок чого позивач несе додаткові витрати по утриманню житла, не може розпорядитися своєю власністю та зазнає складнощів при оформленні субсидії, тому просила визнати відповідача особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв'язку з неможливістю прибути до судового засідання, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 17-18). Заслухавши позивача, з*ясувавши думку відповідача, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору міни від 23 серпня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Ковальською-Костенко К.А, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3438, зареєстрованого у Костянтинівському БТІ 09 вересня 1996 року, за р/№ 18166, кн. 73 (а.с. 7-8), квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], [PERSON] Згідно довідки про склад сім*ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ЖБК "Північний" від 25 листопада 2016 року (а.с. 9), у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: - власник [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 15 грудня 2016 року, складеного представниками житлово-експлуатаційної організації (а.с. 11), за адресою: [ADDRESS], зареєстровані дві особи: [PERSON], 1953 р.н., [PERSON], 1982 р.н. Перевіркою встановлено, що [PERSON] не мешкає за вказаною адресою з 2010 року, при перевірці особистих речей [PERSON] в квартирі не виявлено, що підтвердили підписами свідки - сусіди [PERSON] (кв. 5), [PERSON] (кв. 8). У добровільному порядку після припинення проживання у вказаній вище квартирі відповідачка місце реєстрації не змінила, на вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку не відреагувала, особисто у відділ реєстрації для зняття з реєстраційного обліку не з*явилася, видавши для вирішення цього питання за місцем фактичного проживання на ім*я [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність. У зв*язку з викладеним позивач у справі несе додаткові витрати по утриманню житла по кількості зареєстрованих у ньому осіб, зазнає складнощів при оформленні субсидії та позбавлена можливості у випадку необхідності розпорядитися своєю власністю за власним розсудом. Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що порушене право власності позивача [PERSON] потребує захисту, враховуючи позицію відповідача у справі, необхідно усунути перешкоди у здійсненні нею цього права, визнавши відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved