Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23 листопада 2006 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] досяг повноліття та навчається на першому курсі на денній формі навчання по спеціальності 081 «Право» навчально-наукового інституту права Національного університету водного господарства та природокористування за державним замовленням. До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина. Проте, після досягнення повноліття сина відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти нічим не коментуючи свою відмову. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дитиною навчання. Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімум на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дитиною навчання. Зменшені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З поданих позивачкою та досліджених письмових доказів (копій документів) судом безспірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 4). Шлюб між сторонами було розірвано 23.11.2006 (а.с. 6). На сьогоднішній день син сторін по справі [PERSON] досяг повноліття і є студентом І курсу на денній формі навчання по спеціальності 081 «Право» навчально-наукового інституту права Національного університету водного господарства та природокористування за державним замовленням (а.с. 5). Згідно ст. 6 СК України, Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved