Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

25.12.2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 1-8) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що позивач мешкає у квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг з газопостачання, регулярно здійснювала оплату за дану послугу, приймала участь у звірці щодо показників лічильника (газом користувалася без укладеного договору з відповідачем, в 2003 р. встановила лічильник, та сплачувала за використаний газ згідно показань лічильника). При цьому відповідач у порушення норм чинного законодавства України незаконно нарахували заборгованість позивачу, яка не підтверджується жодним доказом, наданий розрахунок за період з 1995 року по 21.02.2013 р. відповідно до якого заборгованість становить 5116 грн. 87 коп., який розглядався судоми при розгляді справ про стягнення заборгованості та по справі за позовом позивача, є безпідставним, оскільки суми у наданому розрахунку ПАТ «Дніпрогаз» нараховані зі спливом позовної давності, містять розбіжності, суперечать квитанціям про сплату за послуги, які наявні у позивача. У лютому 2013 року квартира була відключена від мережі газопостачання. Дані обставини досліджувалися у суді та встановленні рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року, згідно якого було визнано такі дії відповідача незаконними та зобов'язано ПАТ «Дніпрогаз» відновити газопостачання до квартири. Відповідач на виконання рішення суду лише частково надав позивачу користуватися послугою газопостачання, а саме у вересні 2013 року позивачу було підключено газову плиту. Внаслідок неправомірних дій під час опалювальних сезонів 2013-2014 років сім'я позивача, разом із її донькою, що є інвалідом другої групи з психічним захворюванням, маленькою грудною онучкою та донькою, що проживають в квартирі, залишилася без опалення та вимушена була шукати альтернативні джерела опалення з метою підтримання нормального температурного режиму у житловому приміщенні, а саме встановлювати електричні прилади для того, щоб забезпечити в своїй квартирі опалення, гарячу воду, та можливість готувати їжу. В результаті, для підтримання нормальної температури у приміщенні, яка відповідає санітарним нормам, задля забезпечення нормального життя та здоров'я дітей, позивачем були придбані відповідні електроприлади на суму 11 529, 35 грн. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу та її сім'ї було завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, хвилюваннях, переживань за життя та здоров'я своїх дітей та онука, необхідністю в супереч рекомендованого режиму лікарів кормити дітей сухими продуктами харчування, що призвело до незапланованих витрат коштів на їжу, та поставило сім'ю в ще більш скрутне становище, ситуація призвела до порушення нормального життєвого укладу, позивач була вимушена прикладати додаткові зусилля за для захисту своїх законних прав у судах та органах влади, тому позивач звернулась до суду та просила суд визнати незаконними розрахунки ПАТ «Дніпрогаз» від 11.09.2013 р. за період з 1995 р. по 21.02.2013 р. про нарахування заборгованості позивачу за надані послуги з газопостачання в розмірі 5116 грн. 87 коп., зобов'язати відповідача відновити газопостачання до квартири позивача, стягнути з Публічного ПАТ «Дніпрогаз» у рахунок відшкодування матеріальних збитків - 11 529 грн. 35 коп. та моральної шкоди - 20 000 грн.(а.с.1-8) Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в цілому, оскільки дані вимоги суперечать висновкам судів викладених в рішеннях які набрали законної сили, доведено, що розрахунки ПАТ «Дніпрогаз» є законними, відновлення газопостачання було відновлено під час виконання рішення суду, але враховуючи, що у позивача наявна заборгованість, яку остання не погашає, у відповідача є всі підстави відключити позивача від газопостачання, що відповідач і зробив. Крім того, вимоги позивача про стягнення матеріальних битків та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підтвердженими доказами, тому просив суд відмовити у задоволені позову(а.с.60-65) Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, цивільної справи № 203/1445/13-ц та справи № 0418/8126/2012, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає та зареєстрована у [ADDRESS] та є споживачами послуг з надання газопостачання у відповідності до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246. Згідно довідки № 5700 від 24.12.2014 року до грудня 2013 року у квартирі були зареєстровані також: [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства ІІ групи, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою та копією посвідчення(а.с.32, 48) Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року по цивільній справі № 203/1445/13-ц (№ 2/0203/1146/2013) за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Дніпрогаз» про зобов'язання вчинити певні дії, було частково задоволено позовні вимоги позивача та визнано неправомірними дії адміністрації ПАТ «Дніпрогаз» по припиненню газопостачання 21.02.2013 року до квартири [ADDRESS] [PERSON] та зобов'язано ПАТ «Дніпрогаз» негайно відновити газопостачання до даної квартири(а.с.37-38) Також встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 року по цивільній справі № 203/6209/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги було задоволено позов ПАТ «Дніпрогаз» та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість станом на 21 лютого 2013 року в розмірі 5 116 грн.87 коп. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.06.2014 року(а.с.67-73) Судом встановлено, що 04.11.2013 року постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/0203/1146/2013 про зобов'язання ПАТ «Дніпрогаз» негайно відновити газопостачання до даної квартири позивача у зв'язку з фактичним виконанням, що підтверджується копією виконавчого листа та постанови(а.с.88-90) Встановлено, що з 21.02.2013 року до часу розгляду справи у квартирі позивача відсутнє централізоване опалення, оскільки підключення ПАТ «Дніпрогаз» квартири до газопостачання відбулось лише частково, в результаті чого позивач повинна витрати кошти для встановлення у квартирі електроприладів на загальну суму 7 255 грн., а саме: обігрівач 4 шт. - 2 900 грн., конвектор електричний - 824 грн., конвектор електричний - 367 грн., матеріали на установку електричного опалення - 669 грн., кімнатний термостат - 600 грн., опори для конвектора - 45 грн.,електричні батареї - 1850 грн. що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, доданими до позову квитанціями, та товарними чеками(а.с.39-40,43) Правовідносини між сторонами врегульовано нормами Цивільного Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання населенню послуг з газопостачання» затверджених 09.12.1999 року Постановою Кабінету Міністрів України № 2246. Статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі статями 19, 20, 21 Закону України «Про житло - комунальні послуги», визначено обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, виконавець зобов'язаний надавати житлово - комунальні послуги вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог ст. ст. 509, 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст.1163 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд при розгляді позовних вимог позивача про визнання незаконними розрахунку ПАТ «Дніпрогаз» від 11.09.2013 р. за період з 1995 р. по 21.02.2013 р. про нарахування заборгованості позивачу за надані послуги з газопостачання в розмірі 5116 грн. 87 коп., виходить з того, що сам по собі розрахунок заборгованості є лише текстовим документом, який містить обчислення параметрів і характерних величин з точки зору особи яка його виконує, та не є документом який має правові наслідки. Розрахунок заборгованості може бути досліджений та оцінений як доказова база судом та прийнятий як доказ під час розгляду справи в суді, але як самостійний документ оскарженню та скасуванню не підлягає. При цьому суд також не може прийняти посилання позивача на той акт, що суми у наданому ПАТ «Дніпрогаз» розрахунку нараховані зі спливом позовної давності, містять розбіжності, суперечать квитанціям про сплату за послуги, оскільки дані посилання можуть бути предметом розгляду лише апеляційною чи касаційною інстанцією. Суд не може оцінювати вірність та законність висновків суду який вже встановив вірність даних розрахунків. Так, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.06.2014 року по цивільній справі № 203/6209/13-ц встановлено, що «[PERSON], в порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, в свої зобов'язання виконує неналежним чином, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість за надані послуги, яка станом на 21 лютого 2013 року становить 5 116 грн. 87 коп. Період, за який утворилася заборгованість, знаходиться поза межами трирічного строку. Із наданих відповідачкою копій квитанцій про оплату вбачається, що не у кожній з них зазначено період, за який провадилася оплата, що надавало ПАТ «Дніпрогаз» сплачені кошти направляти на погашення не поточних платежів, а заборгованості, та свідчило про переривання строку позовної давності. Тому підстав для застосування до даних правовідносин позовної давності немає. Розрахунок у встановленому законом порядку відповідачкою не спростований». Отже, після того як судовими рішеннями було встановлено, що розрахунки є належними, позовні вимоги позивача суперечать п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, а тому не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача відновити газопостачання до квартири, то суд також не може їх задовольнити оскільки позивач у своїх поясненнях зазначила, що факт відключення відбувся 21.02.2013 року і не зважаючи на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року винесеного по цивільній справі № 203/1445/13-ц (№ 2/0203/1146/2013) газопостачання так і не було повністю відновлено відповідачем. З цього виходить що дані позовні вимоги вже були предметом розгляду судом, суд висловився з цього питання, визнав дії відповідача незаконними та зобов'язав негайно відновити газопостачання до даної квартири позивача і на теперішній час даний спір перебуває на стадії виконання. При цьому, позивач не вчинила дії щодо ініціювання виконання рішення суду в повному обсязі, а не частково, як про це зазначав сам представник відповідача у судовому засіданні, не оскаржила дії виконавчої служби та постанову про закриття виконавчого провадження. Натомість, суд вважає що у зв'язку з тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року винесеного по цивільній справі № 203/1445/13-ц (№ 2/0203/1146/2013) було встановлено неправомірність відключення 21.02.2013 року квартири позивача від газопостачання та вказане рішення не було виконано у повному обсязі позивач під час опалювальних сезонів 2013-2014 років залишилась без опалення та вимушена була встановлювати електричні прилади для того, щоб забезпечити в своїй квартирі опалення, гарячу воду, та можливість готувати їжу, а тому суд приходить до висновку, що через дії ПАТ «Дніпрогаз» позивач понесла матеріальні збитки у розмірі 7 255 грн. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що нею також було придбано майна на загальну суму 11 529, 35 грн., оскільки витрати в сумі 4 274, 35 грн. не підтвердились належними та допустимими доказами. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що стягнення моральної шкоди в даних договірних правовідносинах діючим законодавством не передбачено, крім того позивачем не було обґрунтовано, з якого розрахунку позивач виходила встановлюючи відповідний розмір моральної шкоди, не надала доказів на підтвердження таким обставинам, а тому в задоволенні цієї частини позовних необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.88, 89 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial