Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09.03.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO], що визнаний недієздатною особою. Заява мотивна тим що, 05.03.2017 р. о 19:30 год. бригадою швидкої психіатричної допомоги був госпіталізований [PERSON], який рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.12.2010 р. визнаний недієздатним, опікуном призначено його матір - [PERSON] В зв'язку із загостренням психічного захворювання пацієнт [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. За висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні представник психічного закладу Когут О.Р., яка також є і лікарем-психіатром, підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він уявляє небезпечність для оточуючих та безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася у невідкладному порядку, зумовленим відмовою від прийняття ліків дома, що призвело до агресивної та непередбачуваної поведінки хворого. При госпіталізації 05.03.2017 р. о 19.30 год. [PERSON] погодився на лікування, але лише 09.03.2017 р. (після вихідних) були отримані всі документи щодо його недієздатності, а тому законом його згода не може бути прийнята. 09.07.2017 р. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, після висновку якої в той же день заклад звернувся до суду з відповідною заявою. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її сина, та пояснила, що син страждає на психічну хворобу, з 2001 р. є інвалідом 2 групи безстроково, періодично проходить лікування в ТМО, останній раз - в лютому 2017 р. Але дома стан його здоров'я дуже погіршився, оскільки він перестав приймати ліки, дома поводить себе дуже агресивно, погрожує, вона стала хвилюватися за своє життя та молодшого сина,який з ними живе. 05.03.2017 р. вимушена була викликати бригаду швидкої психіатричної допомоги, яка доставила [PERSON] до психіатричного закладу з метою госпіталізації. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатного, який вже став небезпечний для останнього та оточуючих, недієздатний [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Недієздатна особа [PERSON] в судовому засіданні погодився на своє лікування. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.12.2010 р. у цивільній справі № 2-о-312/10 [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, опікуном якого призначена мати - [PERSON]. Встановлено, що 05.03.2017 р. о 19:30 год. год. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], бригадою швидкої невідкладної психіатричної допомоги, був доставлений до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована невідкладно, в зв'язку з погіршенням психічного стану. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 09.03.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, під час загострення може бути небезпечним для себе та оточуючих, хворому встановлений діагноз:шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє дії, що можуть являти собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. В зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.280 ч.4 ЦПК України строк. Відповідно до ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved