Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

10.05.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області помер чоловік позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті чоловіка прийняла позивачка, шляхом подачі відповідної заяви до Першої Первомайської ДНК Миколаївської області. Проте, коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище спадкове майно, то їй було відмовлено, про що нотаріусом була винесена постанова від 23.04.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, відсутня реєстрація права власності на житловий будинок та, що у свідоцтві про смерть чоловіка, його прізвище записане як [PERSON] , а у свідоцтві про шлюб, його прізвище записане як [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Спадкодавець дійсно був власником житлового будинку [ADDRESS] . [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001 р., індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно з даними технічного паспорту, будинок був прийнятий в експлуатацію у 1986 році. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0767 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою будинку, спадкодавцю належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 3024069 від 27.04.2013 року, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна, заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав н земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Отже, з технічного паспорту слідує, що житловий будинок та господарські будівлі, споруди були побудовані до 5 серпня 1992 року, тому для реєстрації права власності на житловий будинок чоловікові позивачки потрібно було надати до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень технічний паспорт на житловий будинок та документ, що посвідчує речове прав на земельну ділянку, на якій розташований будинок, яким являється Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису д Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з викладеного вище, перешкод для проведення реєстрації права власності на житловий будинок у [PERSON] не було, але у зв`язку зі смертю питання щодо реєстрації права власності залишилося неврегульованим. Також у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, дублікат якого отримати неможливо, оскільки із набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень" органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видаю; дублікати правовстановлюючих документів лише власникам або уповноваженим ним особам за довіреністю. Крім того, у свідоцтві про укладення шлюбу позивачки прізвище її чоловіка записане як [PERSON] , проте у свідоцтві про смерть, його прізвище записане як [PERSON] , тому для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, їй необхідно також встановити факт, що померлий [PERSON] дійсно був її чоловіком. Підтвердженням факту, що спадкодавець дійсно був чоловіком позивачки, є той факт, що вони обоє були зареєстровані та проживали за однією адресою. Зі свідоцтва про народження чоловіка позивачки, з його військового квитка, зі свідоцтва про шлюб вбачається, що його прізвище у них записане як [PERSON] і що він народився [INFO] . Також, зі свідоцтва про шлюб вбачається, що після реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка, а саме стала [PERSON] . Технічний паспорт на житловий будинок також був виготовлений на ім`я [PERSON] . Проте, при видачі паспорта громадянина України у написанні прізвища чоловіка позивачки була допущена помилка та замість [PERSON] , його прізвище записали як [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про смерть та з пенсійного посвідчення. Свідченням того, що це одна й та сама людина є однакові дата народження та місце народження, записані у свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюбу, пенсійному посвідченні та у військовому квитку. Відповідно до ч. 2 ст. 315, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. З підстав, зазначених вище, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, на зазначене вище спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за законом після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. Представник позивача надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Первомайської міської ради в судове засідання надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ, Миколаївської області. До складу спадщини після його смерті входить: житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, відсутня реєстрація права власності на житловий будинок та у свідоцтві про смерть чоловіка, його прізвище записане як [PERSON] , а у свідоцтві про шлюб, його прізвище записане як [PERSON] . Право власності на спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи документами: копією інвентарної справи на будинок, інформаційною довідкою з Державного реєстру № 165051704 від 26.04.2019 р., Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-4806340582019 від 26.04.2019 р. Той факт що [PERSON] був чоловіком позивачки підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2016 р., свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 23.05.2016 р., довідкою голови квартального комітету № 7, копією пенсійного посвідчення [PERSON] , а тому в силу ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України, суд вважає за можливе встановити факт, що спадкодавець дійсно був чоловіком позивачки, а розбіжність у написанні прізвища виникла через помилку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved