Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

19.02.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 28.05.2011 року вона, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №428. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . 25.12.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжували спільно проживати, тому, [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . 04.03.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у справі №357/17833/15-ц, стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.12.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Також, стягнуто з [PERSON] на її особисте утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно,\~ починаючи з 18.12.2015 року і до досягнення донькою трьох річного віку, тобто, до [INFO] . 13.09.2018 року вона, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Діти проживають з нею у три кімнатній квартирі, яка належить на праві особистої власності її батьку - [PERSON] . Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради 09.11.2018 року проведено обстеження умов проживання, згідно якого в її родині створені належні побутові умови для проживання та виховання її малолітніх дітей. Відповідно до висновку комісії органу опіки і піклування Білоцерківської міської ради, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Вона працює ДП «Рітейл Вест» з 02.10.2017 року, за час роботи проявила себе як працелюбний і відповідальний співробітник, в спілкуванні з колегами та клієнтами завжди доброзичлива, ввічлива та чемна, дотримується норм поведінки, прийнятих у компанії, уважна та тактовна, претензій та зауважень з боку керівництва до її роботи не було. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, аліментів на утримання дитини не сплачує. Відповідно до довідки розрахунку заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.11.2018 року складає суму 55 213 грн. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Сума неустойки (пені) з січня 2016 року по жовтень 2018 рік становить 571 190 грн. 55 коп. Вона вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виховання і утримання свого малолітнього сина [PERSON] [INFO] , так як останній має можливість працювати та надавати посильну допомогу на виховання та утримання дитини. Тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 55 213 грн. 12.03.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.05.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на дітей, за виконавчим документом № 357/17835/15-ц, провадження № 2/357/854/16, за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року включно, в розмірі 55 213 грн. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов\~ не подав. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі, [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ССД, позов та рішення ВКБМР від 29.01.2019 року № 67 підтримує. На підставі ст. 280 ЦПК України та суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є позивач - [PERSON] , [INFO] , та відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батьки малолітнього перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2012 року, що підтверджується\~ матеріалами справи (а.с.9-10, 12, 14-15). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11), 13.09.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано в Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1258. Після реєстрації шлюбу\~ [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». 04.03.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі\~ позову 18.12.2015 року та до досягнення дітьми повноліття, та стягнуто з [PERSON] на особисте утримання [PERSON] кошти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18.12.2015 року та до досягнення донькою трьох річного віку, тобто, до [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.16-19). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 09.11.2018 року (а.с.20), складеного: [PERSON] начальником відділу захисту прав та інтересів дитини служби у справах дітей Білоцерківської міської ради та [PERSON] в.п. головного спеціаліста\~ служби у справах дітей Білоцерківської міської ради на підставі звернення [PERSON] з метою підготовки висновку органу опіки та піклування з питань позбавлення батьківських прав [PERSON] , було\~ проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що квартира належить батькові заявниці [PERSON] . Квартира затишна, чиста, облаштована необхідними для проживання меблями та побутовими приладами. Малолітні діти заявниці забезпечені необхідним харчуванням, одягом, взуттям, розвиваючими книгами та іграшками. За цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , працює в ДП «Рітейл Вест», з/п 3000 грн., [PERSON] , [INFO] , чоловік заявниці, військовослужбовець, в/ч [NUMBER] , з/п 7000 грн., [PERSON] , [INFO] , батько заявниці, пенсіонер, [PERSON] , [INFO] , мати заявниці, працює у військовій частині [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , син заявниці, 1-Г клас, БЗОШ №11, [PERSON] , [INFO] , дочка заявниці, відвідує ДНЗ №33 «Калинка». Висновок комісії: в родині [PERSON] створені належні житлово-побутові умови для проживання та виховання її малолітніх дітей. Також, 09.11.2018 року комісією Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Леван-70», в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було проведено обстеження житлових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та складено висновок комісії, а саме:\~ в квартирі та будинку наявні всі необхідні зручності, кімнати\~ сухі та світлі, централізоване опалення працює, всі кімнати з ремонтом, мебльовані. В квартирі проживають: заявник - [PERSON] , [INFO] , чоловік - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] ,дочка - [PERSON] , [INFO] . Умови в квартирі за результатами огляду вважають задовільними для проживання, що підтверджується Актом обстеження житлових умов (а.с.21-22). Як вбачається з характеристики ДП «Рітейл Вест» (а.с.26), [PERSON] працює в ДП «Рітейл Вест» з 02.10.2017 року, за час роботи проявила себе як працелюбний і відповідальний співробітник, в спілкуванні з колегами та клієнтами завжди доброзичлива, ввічлива та чемна, дотримується норм поведінки, прийнятих у компанії, уважна та тактовна,претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було.\~ Як вбачається з характеристики ДНЗ (ЦРД) №18 «Ясочка» (а.с.27), [PERSON] за період перебування в дошкільному навчальному закладі майже не хворів, дошкільний заклад відвідував систематично. Адаптація до дошкільного закладу пройшла успішно. До дитячого садка [PERSON] приводила та забирала мама, бабуся та дідусь вони постійно цікавилися життям та заняттями своєї дитини в дошкільному закладі. Для всебічного розвитку записали на гурток англійської мови, який діяв при дошкільному закладі. Коли вони приходили хлопчик зустрічав їх з радістю та обіймами. Ділився з ними своїми враженнями про події, які відбувалися протягом дня в дитсадку. З моменту вступу дитини до шкільного закладу і до кінця перебування тато до дитячого садка приходив декілька разів, життям [PERSON] в дитсадку не цікавився. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики ЗДО №33 [PERSON] (а.с.28), мати [PERSON] , працює касиром в магазині «Фуршет», вітчим [PERSON] військовослужбовець, батько - [PERSON] не проживає в сім`ї, з мамою розлучені. [PERSON] проживає з батьками з трикімнатній квартирі, має свою кімнату і все необхідне для розвитку. Хлопчик відвідує заклад дошкільної освіти №33 «Калинка» з 01.09.2017 року по теперішній час. Характер дитини добрий, відповідальний, ввічливий. Мати бере активну участь у вихованні дитини. Постійно відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті групи, цікавиться поведінкою дитини і його успіхами. Дитина ходить в садочок охайна, чисто одягнена. Сімейний мікроклімат сприятливий для розвитку дитини. З довідки ДП «Рітейл Вест» (а.с.31), вбачається, що [PERSON] працює в Дочірному підприємстві «Рітейл Вест» з 02.10.2017 року, займає посаду касир торговельного залу. Дохід за період з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року складає 20 88 грн. 73 коп. Як вбачається з довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №909 від 09.11.2018 року (а.с.32), станом на 01.11.2018 року заборгованість по сплаті аліментів згідно матеріалів виконавчого провадження, за виконавчим листом № 2/357/854/16 від 15.03.206 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей: [PERSON] та [PERSON] , становить 55 213 грн. З довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №76907 від 26.10.2018 року\~ (а.с.33) вбачається, шо [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 15.03.2016 року по 17.09.2018 року, за виконавчим листом №2/357/854/16 від 04.03.2016 року, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;\~ зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України\~ мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. 29.01.2019 року Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області ухвалив рішення №67«Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] (а.с.23), відповідно до якого виконавчий комітет вирішив, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є правою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що відповідач - це його колишній зять, дочка з відповідачем розлучилася в 2012 році. Їх син [PERSON] проживає зі своєю матір`ю та з ними. Дочка з відповідачем після розлучення проживали 1 рік, в них народилася дочка, вони ще жили, а потім вони розійшлися. Відповідач останній раз бачив сина 3-4 роки тому. Відповідач сину подарував на 5 років велосипед і з того часу зник. Відповідач до сина не телефонує і з святами не вітає. Дитині 7 років, одного разу казав, що в нього є «другий батько», оскільки на даний час його дочка уклала шлюб з [PERSON] , і [PERSON] його називає батьком. Один раз він зустрів відповідача у місті, але бажання спілкуватись не було, оскільки відповідач був у нетверезому стані. Вважає, що відповідача буде доцільно позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] .\~ Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивача вона знає зі школи, разом навчались. Відповідач - це колишній чоловік позивача. Вона з ним познайомилась 5-6 років тому випадково. При зустрічі відповідач про дитину не згадував і не цікавився ним. Їхні з позивачем діти спілкуються, тому вони часто зустрічаються, а відповідача вона жодного разу не бачила. Відповідач сина на день народження та на свята не вітає. Не виявляє бажання спілкуватися із сином, при\~ цьому живе в одному мікрорайоні, 400 метрів хата від хати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач колишній чоловік сестри. Відповідач останній раз бачив [PERSON] коли йому було 5 років. Відповідач сину не телефонує і з святами не вітає. Перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною ніхто не чинить. Аліменти не сплачує, і в інші формі не допомагає. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо сина [PERSON] , [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, гроші на потреби сина не надає, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків. Таким чином, даючи оцінку встановлений обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина підлягає до задоволення. Позивач, також, просила стягнути з відповідача пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на дітей, за виконавчим документом №357/17835/15-ц, провадження № 2/357/854/16, за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року включно, в розмірі 55 213 грн. При вирішенні даних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з 18.12.2015 року до їх повноліття, та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментам,\~ яка видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, однак він\~ не сплачував аліменти, тому утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду щомісячно у визначному розмірі, однак таких дій не вчинив, та доказів поважності причин в зв`язку з якими виникала заборгованість по аліментах, до суду не подав. Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення. Суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку, що сума неустойки (пені) з 01.01.2016 року\~ по 01.11.2018 року включно складає 16 813,56 грн.: січень 2016 року 320,33 грн., лютий 2016 року 324,80 грн., березень 2016 року 347,20 грн., квітень 2016 року 336 грн., травень 2016 року 377,58 грн., червень 2016 року 365,40 грн., липень 2016 року 377,58 грн., серпень 2016 року 399,90 грн., вересень 2016 року 387 грн., жовтень 2016 року 399,90 грн., листопад 2016 року 387 грн., грудень 2016 року 416,02 грн. січень 2017 року 416,02 грн., лютий 2017 року 375,76 грн., березень 2017 року 430,59 грн., квітень 2017 року 416,70 грн., травень 2017 року 430,59 грн., червень 2017 року 521,10 грн., липень 2017 року 538,47 грн., серпень 2017 року 538,47 грн., вересень 2017 року 563,40 грн., жовтень 2017 року 582,18 грн., листопад 2017 року 563,40 грн., грудень 2017 року 582,18 грн. січень 2018 року 582,18 грн., лютий 2018 року 525,84 грн., березень 2018 року 657,20 грн., квітень 2018 року -\~ 636 грн., травень 2018 року - 657,20 грн., червень 2018 року 636 грн., липень 2018 року 657, 20 грн., серпень 2018 року 657, 20 грн., вересень 2018 року 692,10 грн., жовтень 2018 року 715,17 грн., з розрахунку: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, та загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовувати доводи позивача. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за несвоєчасну сплату аліментів на дітей, за виконавчим документом № 357/17835/15-ц, провадження № 2/357/854/16, за період з січня 2016 року по жовтень 2018 року включно, в розмірі\~ 16813,56 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 769,80 грн. (а.с. 1,2), тому, за рахунок відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 769,80 грн.

Outcome: partial