overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

24.04.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що відповідач за місцем свого проживання в [ADDRESS] з порушенням схеми обліку здійснив самовільне підключення електропроводки до електромережі енергопостачальника і, використовуючи без обліку та оплати електроенергію заподіяв позивачу майнову шкоду, розмір якої станом на 31.10.2013 року становить 2116 грн. 97 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в тому числі в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 31.10.2013 року представниками позивача в займаному відповідачем жилому приміщенні розташованому за адресою: [ADDRESS] виявлене самовільне підключення електропроводки відповідача до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. Таким чином, в порушення вимог ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п.п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 в період з 30.04.2013 р. по 31.10.2013 р. відповідачем здійснювалось споживання електроенергії без обліку. (а.с. 5-19) Виходячи з розрахунку здійсненого на підставі Методики обчислення розміру відшкодування збитків завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією для населення, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 р., завдана позивачу майнова шкода на день розгляду справи складає - 2116,97 грн. (а.с. 15-18) Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути розмір майнової шкоди в повному обсязі, а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

24.06.2014 року представник ПАТ КБ "Приватбанк", звернувся до суду з вказаним позовом. Вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.11.2010 року [PERSON],04.11.2010 року отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість - 11447,42 грн., яка складається з наступного: - 4649,78 грн. - заборгованість за кредитом; - 4235,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1540,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 521,31 грн. - штраф (процентна складова) Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" залишив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, заперечень суду не надав. Дослідивши матеріали справи, а саме: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.11.2010 року, копію анкети-заявника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17.06.2014 року, копію паспорта [PERSON] від [INFO], копію довідки АА № 241170 з Єдиного державного реєстру від 21.07.2009 року, копію банківської ліцензії № 5 від 05.10.2011 року, статут ПАТ КБ «ПриватБанк», копію довіреності № 3272-О від 27.09.2012 року, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

24.06.2020 лікар 14 відділення КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» Молчанова Е.А. звернулась до Київського районного суду м.Полтави із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] до психіатричного стаціонару, який 23.06.2020 за направленням лікаря-психіатра Кобеляцької ЦРЛ [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з діагнозом "Шизоафективний розлад змішаний тип, афективно-параноїдний синдром». 24.06.2020 хворий оглянутий комісією лікарів-психіатрів та встановлений діагноз "Шизоафективний розлад змішаний тип, афективно-параноїдний (маніаформний) синдром» визнано доцільною стаціонарне лікуванні в умовах КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради». 24.06.2020 відкрите провадження у вказаній сраві. Судове засідання проведене у режимі відеоконференції. У судовому засіданні представник КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» просила задовольнити заяву, визнати доцільною примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару та стаціонарного лікування хворого [PERSON] . Прокурор наполягає на задоволенні заяви. Хворий [PERSON] категорично не згоден із лікуванням, пояснив, що брат та сусіди пишуть неправду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. 23.06.2020 [PERSON] госпіталізований на стаціонарне лікування у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з діагнозом «Шизоафективний розлад змішаний тип, афективно-параноїдний синдром». [PERSON] є інвалідом ІІІ групи до 01.07.2021. 24.06.2020 оглянутий комісією лікарів - психіатрів КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» встановлений діагноз «Шизоафективний розлад змішаний тип, афективно-параноїдний (маніаформний) синдром» та зважаючи на наявність у пацієнта тяжкого психічного розгладу, відмову від добровільного лікування, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до рідних та односельців), госпіталізація до психіатричного стаціонару визнана доцільною ( а.с. 8-10). Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наявність висновку лікарів психіатрів про необхідність лікування хворого тільки в стаціонарних умовах, відсутність усвідомленої згоди хворого [PERSON] , суд дійшов до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

24.06.2020 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа: Товарна біржа: "Нерухомість Миколаїв", [PERSON] про визнання правочину дійсним. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, позивач надав до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач ММР не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. В судове засідання представник третьої особи ТБ "Нерухомість Миколаїв" не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 17.12.2002 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , був укладений договір №1-1284 купівлі-продажу квартирами. Відповідно до біржового Договору №1-1284 купівлі-продажу квартири, [PERSON] продала належну їй квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частинах по 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Біржовий Договір купівлі-продажу №1-1284 квартири від 17 грудня 2002 року зареєстрований та посвідчений на Товарній Біржі «Нерухомість Миколаїв». Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Сторони Договору переселилися, стали проживати, користуватися та володіти отриманими в наслідок купівлі-продажу квартирами. 16 січня 2003 року Миколаївськім обласним бюро технічної інвентаризації було видано позивачам реєстраційне посвідчення до документу про право приватної власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Запис про право власності позивачів був внесений за реєстровим номером 17136 від 16 січня 2003 року. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

24.07.2014 року вищевказаний заявник звернувся із заявою про втановлення факту належності документа, вказуючи на те, що 19 березня 2003 року в Степненській сільській раді Нижньосірогозького району Херсонської області вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю. Одразу вона не звернула уваги на те, що допущена помилка, що існує розбіжність в прізвищі зазначеному в її Державному акті на право приватної власності на землю, а саме : замість прізвиша за паспортом -« [PERSON]», в Державному акті на право приватної власності на землю-«[PERSON]». У Звязу з такими обставинами їй запропонували звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документу. Просить встановити факт, що Державний акт на прво приватної власності на землю ІІІ-ХС № 032314, виданий 19.03.2003 року Степненською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської областіна ім»я [PERSON] належить [PERSON]. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Зацікавлена особа Степненська сільська рада Нижньосірогозького району Херсонської області в судове засідання не з»явилася, надіслала заяву в якій просить розглядати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтвердили факт, що державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ХС № 032314, виданий 19.03.2003 року Степненською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області дійсно належить [PERSON]. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справахпро встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ХС № 032314, виданий 19.03.2003 року Степненською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області дійсно належить [PERSON]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

24.07.2014 року заявник [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини йому було роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину на майно померлої може бути видане лише при наявності документів, що встановлюють факт родинних відносин, оскільки є розбіжності у свідоцтві про народження заявника, в графі мати, ім'я матері зазначено як "[PERSON]" замість вірного на "[PERSON]". Заявник просить встановити факт родинних відносин, оскільки в інший спосіб такий факт не може бути встановлений, даний факт має для нього юридичне значення у зв'язку з прийняттям та оформленням спадщини. Заявник в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій свої вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутності. Приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направив заяву в якій проти заявлених вимог не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, в тому числі: - родинних відносин між фізичними особами Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Факт, що заявник є сином [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Від встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема родинних відносин заявника та [PERSON], як сина та матері, залежить право заявника на оформлення спадщин після смерті останньої. Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. За вказаних обставин, суд вважає, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження, а отже заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

24.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 3146 грн 43 коп. та 243 грн 60 коп. у відшкодування сплачених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Додатково просила суд стягнути з відповідача 288 грн у відшкодування витрат на публікацію оголошення його виклику до суду в газеті «Деснянська правда». Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є власником нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Червоногвардійська, 1/17, та споживачем послуг теплопостачання, які надає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 19 Закону України "Про теплопостачання" він зобов'язаний своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Проте, відповідач за послуги теплопостачання не розраховується, внаслідок чого в період з 01.10.2013 року по 30.04.2014 року включно виникла заборгованість в розмірі 3146 грн 43 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 8), що є підставою її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

24.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до досягнення донькою 23-річного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх донька [PERSON], [INFO] на даний час навчається на денній формі навчання у Львівському національному медичному університеті ім. Д.Галицького. Строк навчання до 01 липня 2020 року. Відповідач участі у витратах на навчання доньки не бере, хоча має змогу надавати кошти на її утримання, оскільки працює на ПП "Монтажник". В судове засідання позивач не зявилася, подала до Миколаївського районного суду Львівської області заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не зявлявся, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно довідки з місця навчання [PERSON], вона навчається у Львівському національному медичному університеті ім. Д.Галицького. Строк навчання до 01 липня 2020 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює на ПП "Монтажник" та згідно довідки про заробітну плату за липень-вересень 2015 року його дохід склав 7309,58 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище особи, на утримання якої призначаються аліменти, та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

24.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22.06.2013 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейні відносини припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище "Кононцова" та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою від 31.08.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. 04.09.2018 року ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області сторонам надано строк на примирення терміном 1 місяць. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 22.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №20. Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітнього сина\~[PERSON],\~[INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено,\~що сторони\~не підтримують\~шлюбних стосунків,\~не ведуть\~спільного господарства,\~за термін наданого строку примирення не досягли, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне відновити позивачці дошлюбне прізвище "Кононцова". Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 704,80 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved