Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON], яка також діє як законний представник малолітньої доньки [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаючись на те, що 18.06.1993 року двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 45 кв.м. була приватизована та перейшла в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] співвласник спірної квартири [PERSON] померла, а [INFO] помер [PERSON]. За її інформацією жодний спадкоємець померлого у встановленому порядку свідоцтво про право на спадок не отримував. Будь-якої іншої інформації з цього приводу вона не має та отримати не може, оскільки інформація про особу є інформацією з обмеженим доступом згідно Закону "Про інформацію". 08.10. 2011 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON]. [INFO] у неї народилась донька - [PERSON]. 13.05.2014 року позивач отримала нотаріальне свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], спадщина складалась з 1/3 частки спірної квартири. У той же день відомості щодо права власності позивачки на 1/3 частку спірної квартири внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На цей час в спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Хоча фактично на цей час в спірній квартирі проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після одруження в 2011 році позивач тимчасово залишила спірну квартиру, але з реєстрації до цього часу не знялась. Після народження дитини вона мала намір поновити проживання в спірній квартирі разом з дитиною, але відповідачі чинять перешкоди у їх вселенні. 19.05.2014 року Інгулецький РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровської області листом надав відповідь на попереднє звернення позивача з приводу перешкоджання у вселенні в спірну квартиру та рекомендував вирішувати питання в загальному цивільно-правовому порядку. Позивач зазначає, що відповідачі не тільки перешкоджають її вселенню в спірну квартиру, власником якої вона є, не тільки вселяють сторонніх осіб без згоди власників до вказаної квартири, вони також не сплачують послуги комунальних підприємств. Станом на 01.08.2014 року: борг за гарячу воду - 10 862 грн., борг за теплопостачання - 18 593 грн., борг за водопостачання та водовідведення ЖЕО №20 - 4 045 грн., борг за вивіз відходів - 2 941 грн. Тому позивач звергається до суду і просить вселити її та її малолітню доньку в квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів не перешкоджати їм користуватись даною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що спірна квартира раніше належала їй, її матері та рідному брату матері. Вони всі приймали участь у приватизації і були співвласниками квартири. Після смерті матері вона оформила спадщину на її 1/3 частку квартири і таким чином у її власності стало 2/3 частки даної квартири. Відповідач [PERSON] є дружиною покійного [PERSON] - її дядька, а інші відповідачі - їхніми дітьми. Вони проживають у спірній квартирі, проте спадщину після його смерті не оформляли. На даний час вони проживають за даною адресою і зареєстровані там, проте комунальні послуги не сплачують і чинять їй та її малолітній дитині перешкоди у вселенні в квартиру. Її особисті речі, які там знаходились - віддали їй. Ключів від квартири, співвласницею якої вона є, в неї немає, тому доступу до даного житлового приміщення вона не має. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить її вимоги задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились. Про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті „Вісті Придніпров"я" від 19.03.2015 року №22 (1617) за останнім відомим місцем реєстрації по [ADDRESS]. Однак, відповідачі про причини неявки суду не повідомили, своїх заперечень проти позову не надали. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України. Із пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона є сестрою покійних [PERSON] та [PERSON], а позивач є її племінницею. Раніше між позивачем та відповідачами були нормальні стосунки, проте після одруження [PERSON] все змінилось - стосунки стали неприязними, відповідач [PERSON] одружилася з іншим чоловіком, вони почали погрожувати позивачу, і на її думку, саме з цим і пов'язано те, що позивач перестала проживати в спірній квартирі. На даний час відповідачі двері не відкривають, на телефонні дзвінки не відповідають. Із пояснень свідка [PERSON] слідує, що він є чоловіком позивача. Після того, як вона завагітніла, відповідачі перестали її впускати до квартири. Приблизно з лютого 2011 року вони разом неодноразово намагалися увійти до квартири, дзвонили у домофон, проте ніхто не відповідав та двері не відчиняв. Фактично в квартирі на даний час проживає відповідач [PERSON] з чоловіком. [PERSON] проживає в іншому місці, а інші доньки - окремо з хлопцями. Їх адреси йому не відомі. Ключі від квартири відповідачі його дружині не надають. Вислухав позивача, допитав свідків, дослідив письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] була матір'ю позивача та померла [INFO] (а.с.12). [PERSON] був дядьком позивача та помер [INFO] (а.с.13) 08.10.2011 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.14). [INFO] від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON] (а.с.15). 13.05.2014 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В. та зареєстроване в реєстрі за №630, згідно якого позивач, як спадкоємиця майна матері [PERSON], отримала спадщину, яка складається з 1/3 частки спірної квартири (а.с.16). На підставі даного свідоцтва була здійснена державна реєстрація речових прав [PERSON] про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно (а.с.17). Згідно довідки №60, виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Також за даною адресою зареєстрована [PERSON], [INFO]. З позовом до суду позивач звернулась 11.11.2014 року (а.с.2). Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у доступі до квартири [ADDRESS]: в квартиру не впускають, ключів від вхідних дверей квартири - не надають. Позивач з лютого 2011 року у спірній квартирі не проживає. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, щодо здійснення права спільної часткової власності, які регулюються ст.358 ЦК України та правовідносин, які витікають зі ст.391 ЦК України, а також ст.ст. 150, 155 ЖК України, які регулюють користування квартирою та гарантії прав громадян, які мають у приватній власності квартиру. Позивач [PERSON] є власником 2/3 частки спірної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власності на житло від 25.06.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2014 року. Права власника житлового будинку, квартири також визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника в тому числі використовувати житло для власного проживання, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування власністю. Приписами ч.4 ст.311 ЦК України також передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які користуються вказаною квартирою, не є її співвласниками, проживають в ній, ключів від вказаної квартири позивачу не дають, чим завдають перешкоди у здійснені останньою права користування та розпорядження власністю. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі фактично позбавляють позивача права власності на належну їй частину квартири, так як мешкаючи в ній, користуються в спосіб, який позбавляє можливості позивача користуватися спірною квартирою. Користування всією квартирою свідчить також про перешкоди в здійсненні права користування позивача щодо майна, яке належить їй на праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. В судовому засіданні встановлено, що позивач в спірній квартирі хоче проживати разом з донькою [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON], яка також діє як законний представник малолітньої доньки [PERSON], про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселення її разом із малолітньою донькою у вказану квартиру - підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.29, 311, 358, 383, ч.2 ст.386, 391 ЦК України, ст.ст.150, 155 ЖК України та

Outcome: approved