Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Ізюмської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Чистов Сергій Юрійович, Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору іпотеки недійсним. Посилається на те, що є сином [PERSON] та [PERSON]. Його батько [PERSON] помер [INFO], після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. В спадковому будинку він проживає з дня народження і до теперішнього часу та зареєстрований в ньому. На день смерті батька в будинку були зареєстровані та проживали його мати [PERSON] , позивач та його брати - [PERSON] 1984 року народження, [PERSON] 1988 року народження. 28.07.2006 року його матері [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Вказує що він також є спадкоємцем першої черги, на день смерті батька він був неповнолітнім, та не міг самостійно звернутись до нотаріуса. Спадщину після смерті батька прийняв, оскільки вступив у володіння та користування згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України. Таким чином його право на спадкування після смерті батька було порушено. Крім того його право власності було порушено тим, що без його згоди, як власника 26.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Просить недійсним свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] видане 28.07.2006 року [PERSON], реєстровий номер 2312. Визнати за ним право власності на 1/8 частину будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Визнати недійсним договір іпотеки № НАЕ5GА00000001 від 26.02.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] В судове засідання позивач та його представник не з»явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Аналогічні заяви надані органом опіки та піклування Ізюмської районної державної адміністрації, приватним нотаріусом Чистовим Сергієм Юрійовичем, Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області. Відповідач [PERSON] та третя особи: [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явились, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], третіх осіб : [PERSON], [PERSON] оскільки вони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з»явились в судове засідання. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Полфьорова Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідно до позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності в порядку спадкування та договору іпотеки відсутній предмет спору, оскільки рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2011 року вищевказане свідоцтво та договір іпотеки визнано недійсним, рішення набрало чинності. Вислухавши представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Полфьорову Я.В, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 10 вересня 1983 року (а.с.52) та 04 червня 1988 року на підставі нотаріально-посвідченого договору купівля продажу придбали житловий будинок по [ADDRESS](а.с.56) [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Червонооскільською сільською радою Ізюмського району Харківської області (а.с.52) На підставі заяви [PERSON] Ізюмською державною нотаріальною конторою 08 липня 2006 року на її ім'я видане свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку та на іншу ? частину свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка.(а.с. 76,77) З метою забезпечення виконання зобов'язань її сина [PERSON], 1984 року народження за кредитним договором з ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] уклала з банком іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чистовим С.Ю. 26 лютого 2008 року, згідно якого передано в іпотеку банку житловий будинок. (а.с.6-11) Враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO], тому до спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР в редакції від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР в редакції від 18 липня 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На день смерті [PERSON] у будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали, дружина померлого - [PERSON] та сини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і прийнята спадщина на підставі ч.2 ст. 548 ЦК УРСР в редакції від 18 липня 1963 року належить йому з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO]. Положення статей 561 ЦК УРСР та 1298 ЦК України, які передбачають право спадкоємця на одержання свідоцтва про спадщину, не містять обмежувального строку одержання такого свідоцтва. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином [PERSON] є власником спадкового майна з [INFO]. Отже з моменту відкриття спадщини й до виникнення спору у суді ( у тому числі і на момент отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на ? частину будинку та передачі його в іпотеку) будинок перебував у спільній частковій власності сторін. За загальним правилом, відповідно до ст. 358 ЦК України, на здійснення права спільної часткової власності (володіння, користування та розпорядження спільним майном) необхідно одержати згоду інших співвласників. Жоден зі співвласників не має права укладати правочини щодо спільного майна без згоди інших співвласників, за винятком правочину з відчуження належної йому частки у праві власності (ст.361 ЦК України) Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст.ст. 5,6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Передача в іпотеку нерухомого майна, яке іпотекодавцю не належить законом не передбачена. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 травня 2011 року у справі № 2-51/11 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Ізюмської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Чистов Сергій Юрійович, Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину і договору іпотеки недійсним, що залишено в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] видане 28.07.2006 року [PERSON], реєстровий номер 2312 та договір іпотеки № НАЕ5GА00000001 від 26.02.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] визнані недійсними, тобто на день розгляду справи у суді не є чинними. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Таким чином позовні вимоги позивача, в даній частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial