Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

16.08.2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] , в наступних частках: - за [PERSON] на 1/12 частку, як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; на 3/12 частки, як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та на 1/6 як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/6 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/6 частку, як за членом колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/6 частку, як за членом колгоспного двору. При цьому позивачі посилаються на те, що вищезазначений будинок станом на 14.04.1991 року відносився до колгоспного двору до складу якого входили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на 1/6 частину житлового будинку. Після смерті [PERSON] її частку в будинку успадкували син [PERSON] та чоловік [PERSON] , спадщину вони прийняли у встановленому законом порядку, але не оформили своїх спадкових прав. Після смерті батька [PERSON] - позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, але постановою приватного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я померлого. Також позивачам рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено в проведенні реєстрації права власності на їх частки будинку, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивачі звернулися до суду з цім позовом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяву в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі секретаря сільської ради Заїм Т., надала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] та позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/6 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області №73 від 11.01.2019 року (а.с.26). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 56989312 від 06.11.2020 року позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.29). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином суд вважає доведеними позовні вимоги, щодо визнання за кожним позивачем права власності на 1/6 частку у житловому будинку, як за членами колгоспного двору. Також, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2004 року, виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису №42, [PERSON] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частку у вищезазначеному житловому будинку. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 509/06, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б. 15.08.2006 року, з яких вбачається, що на деяке майно спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто між спадкоємцями спадщина розподілилася в рівних долях, а саме вони успадкували по 1/12 частині вищезазначеного житлового будинку кожний, а загальна частка [PERSON] у будинку склала 3/12 (1/4). В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з №499, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.18). При житті [PERSON] склав заповіт від 16.07.2010 року, посвідчений секретарем Червоноармійської (Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №91, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право - [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємець за заповітом [PERSON] , є також сином померлого, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Червоноарміською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.11), та прийняв спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району вих.№73 від 11.01.2019 року та матеріалами спадкової справи № 272/2015, заведеною 21.07.2015 року державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б., з якої також вбачається, що на деяке майно спадкоємець [PERSON] вже отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. №16/02-31 від 10.01.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved