Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги, які обґрунтовано наступним: [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Померла [PERSON] була пенсіонером, й на момент смерті знаходилася на обліку у місті Краснодон Луганської області, який був окупований у липні 2014 року. З липня 2014 року [PERSON] було припинено виплату пенсії. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме грошові кошти, у вигляді пенсії, які були недоотримані померлою за життя - за період починаючи з моменту припинення - липень 2014 рік по момент смерті [PERSON] -грудень 2019 року включно, що складає період у 65 місяців, приблизно 116 900,00 грн., які повинні були виплачені Позивачу, як спадкоємцю, а саме з такого розрахунку:1300,00 грн.(розмір щомісячної пенсії на час припинення липень 2014 рік) х 38 міс.( період з липня 2014 рік по момент підвищення пенсії жовтень 2017 рік ) = 49 400,00 грн. грн.; 2500,00 грн. (розмір пенсії після підвищення з жовтня 2017 року) х 27 місяць (останній період з жовтня 2017 - включно по момент смерті грудень 2019 рік -включно) = 67 500,00 грн. Загальна сума заборгованості по недоотриманої пенсії із такого розрахунку складає у розмірі 49 400,00 грн.+ 67 500,00 грн.=116 900,00 грн. З метою виявити та з`ясувати склад спадщини нотаріус направила запит до Новопсковського відділення Марківського ОУПФУ в Луганській області (за належністю, згідно розпорядження ПФУ) - надати відповідну інформацію з приводу існування недоодержаних сум пенсії, які померла не отримувала за весь час з моменту війни, з причин припинення пенсійних виплат Краснодонським ПФУ. На запит пенсійна установа, Марківське об`єднане Управління ПФУ Луганської області, надала нотаріусу письмове повідомлення від 15.05.2020р. за №2198/02.2/н-23, де вказано, що сума недоотриманої пенсії яка сформувалась перед померлою [PERSON] складає 70 109,33 грн., й, що сума боргу буде зменшена з урахуванням ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення. З наведеного вбачається, що сума недоотриманої пенсії, яку померла за життя могла б отримати є значно більшою, але вона була зменшена з урахуванням ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За разовим дорученням № 46 від 23.07.2020 року Позивачу була виплачена сума 66890,05 грн. Не погодившись з такою відповіддю, й так само з діями Марківського ОУПФУ в Луганській області позивач вимушений був звернутися до суду. Згідно інформації Марківського ОУПФУ в Луганській області від 13.01.2021 року з 01.07.2014 по 30.07.2014 року пенсія в сумі 1221,09 грн нарахована та виплачена УПФУ м. Краснодон. З 01.08.2014 року по 01.07.2017 рік пенсія не нараховувалася. З 02.07.2017 р. по 30.11.2019 рік пенсія нарахована за три останніх роки до дня звернення в сумі 64362,10 грн. Було виплачена разовим дорученням № 46 від 23.07.2020 року сума 66890,05 грн. з урахуванням грудня місяця 2019 рік. З наведеного вбачається, що розмір пенсії на момент припинення серпень 2014 року складався в розмірі 1221,09 грн., а період за який не було виплачена недоотримана пенсія складає 34 місяця. Так, заборгованість недоотриманої пенсії, яка повинна була увійти до складу спадщини складає 34 місяці х 1221,09 грн = 41 517,06 гривен, саме на цю суму було зменшено суму виплати. Вважав, що сума недоотриманих грошей у виді пенсії, яку потрібно сплатити згідно норм с. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», складає 111 626,39 грн. Розмір суми ненарахованої пенсії за 62 місяці з серпня 2014 року до моменту смерті - грудень 2019 року, з урахуванням інфляції на момент звернення - липень 2020 року, розмір суми пенсії, яка входить до складу спадщини, згідно повідомлення Марківського ОУПФУ в Луганській області складає 66890,05 грн. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що становлять відповідний період, перемножити між собою. (Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року). Інфляційні втрати в даному випадку підлягають обрахуванню за період з серпня 2014 року (при цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця) по день смерті спадкодавця 2019 рік, з урахуванням положень ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Збільшуючи розмір позивних вимог, з проханням визнати цю суму грошей, яка за законом входить до складу спадщини у виді пенсії, на одержання яких мала право його померла мати [PERSON] за період у 34 місяці починаючи з серпня 2014 року по липень 2017 року, що не була виплачена в повному обсязі, Позивач надає до суду розрахунок про розмір суми недоотриманої пенсії, яку повинно визнати, але з урахуванням коригуючого коефіцієнту, у зв`язку із порушенням строків її виплат на підставі рекомендації ВСУ відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ (Лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року). Так інфляційні втрати підлягають обрахуванню за період з серпня 2014 рік по момент смерті грудень 2019 рік, тобто застосування індексів інфляції повинно врахувати на розмір суми, яка складається із загальної суми за період з серпня 2014 рік по червень 2017 рік у розмірі 41 517,06 та суми, яка була виплачена за період з 01.07.2017 рік по момент смерті грудень 2019 рік, що складає 66 890,05 гривен, тобто із суми усього боргу, який виник на день смерті, а це - ( 41 517,06 грн. + 66 890,05 грн.) = 108 407,11 гривен. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що становлять відповідний період, перемножити між собою. Інфляційні витрати підлягають обрахуванню за період з серпня 2014 року (при цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця) по день смерті спадкодавця - грудень 2019 рік, з урахуванням положень ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Інфляційні витрати за спірний період виглядають так: розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Позивачем надано таблицю індексів інфляції : за 2014 рік 124,9; за 2015 рік 143,3, за 2016 рік 112,4, за 2017 113,7, за 2018 рік -109,8, за 2019 рік 104,1. Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc (100,80 : 100) x (102,90 : 100) x (102,40 : 100) x (101,90 : 100) x (103,00 : 100) x (103,10 : 100) x (105,30 : 100) x (110,80 : 100) x (114,00 : 100) x (102,20 : 100) x (100,40 : 100) x (99,00 : 100) x (99,20 : 100) x (102,30 : 100) x (98,70 : 100) x (102,00 : 100) x (100,70 : 100) x (100,90 : 100) x (99,60 : 100) x (101,00 : 100) x (103,50 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) (99,90:100)х(99,70:100)x (101,80:100)x (102,80:100)х(101,8:100)х(100,9:100)х(101,1:100)х(101,0:100)х(101,8:100)х(100,9:100)х(101,3:100)х(101,6:100)х(100,2:100)х(99,9:100)х(102,0:100)х(101,2:100)х(100,9:100)х(101,0:100)х(101,5:100)х(100,9:100)х(101,1:100)х(100,8:100)х(100,0:100)х(100,0:100)х(99,3:100)х(100,0:100)х(101,9:100)х(101,7:100)х(101,4:100)х(100,8:100)х(101,0:100)х(100,5:100)х(109,0:100)х(101,0:100)х(100,7:100)х(99,5:100)х(99,4:100)х(99,7:100)х(100,7:100)х(100,7:100)х(100,1:100)х(99,8:100) = 2,5153699499 Інфляційне збільшення: (108 407,11гривен х 2,5153699499) - 108 407,11 грн.= 272 683, 99 грн.- 108 407,11=164 276,88 грн. Сума інфляційного збільшення, яку не було враховано при виплаті недоотриманої пенсії за період з серпня 2014 року по момент смерті грудень 2019 рік складає у розмірі 164 276,88 грн Таким чином, загальна сума заборгованості, яку повинно виплатити становить розмір 41 517,06 (сума боргу) + 164 276,88 (інфляційне збільшення) = 205 793,94 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися до суду позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач - представник Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до суду не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу без його участі та залишити без задоволення позовну заяву [PERSON] у зв`язку з необґрунтованістю. В обґрунтування відзиву зазначив, що 23.07.2020 разовим дорученням через поштове відправлення позивачу виплачена пенсія [PERSON] за період з 01.07.2017 по 01.12.2019 в сумі 66890, 05 грн. Крім того, 15.05.2020 на підставі запиту приватного нотаріуса Басової О.В. було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії в розмірі 70109,33 грн. [PERSON] , та роз`яснено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії. Розмір виплати буде зменшено в залежності від дати звернення особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Тому пенсія була виплачена позивачу зменшена та становить на дату звернення а саме 03.07.2020 - 66890,05 грн. за період 01.07.2017 по 01.12.2019. На підставі свідоцтва про спадщину за законом від 26.06.2020, спадщина складається з залишку недоотриманої пенсії в сумі 70109, 33 грн. , тому право на отримання недоплачених в повному обсязі сум грошей, що входять до складу спадщини - у вигляді пенсії, на отримання яких мала право померла [PERSON] позивачем реалізовано. Вимогу позивача на постановлення рішення суду про зобов`язання нотаріуса Басової О.В. включити до складу спадщини за спадковою справою №28/2020, встановлену суму грошей за період 34 місяці у розмірі 50009,95 грн. та щодо виплати вказаної суми недоотриманої пенсії [PERSON] у розмірі 50009,95 грн., зазначили, що спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду у цій справі, не були розглянути судом у цій справі, з цього питання рішення судом не постановлено. Нарахування та виплата [PERSON] пенсії здійснена на підставі діючого законодавства. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та провести розгляд справи без їх участі. Відповідач приватний нотаріус Басова О.В. в судове засідання не з`явилась, у відзиві вказала, що нотаріус є публічною особою, якою державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Зазначила, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Просила розглянути справу без її участі. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, 26 червня 2020 року приватним нотаріусом Басовою О.В. спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , спадщина складається з залишку недоотриманої пенсії в сумі 70109 грн. 33 коп. , згідно повідомлення про недоотриману пенсію (а.с.16). Згідно копії разового доручення №909280138891/46 від 23.07.2020 [PERSON] отримав виплату недоотриманої пенсії лише на суму 66890 грн. 05 коп. (а.с.17). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі «Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші» ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. В даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] звернувся до суду через об`єктивні обставини, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у нього законних очікувань на отримання у спадок належної йому спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом. Заперечення відповідача - Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, суд до уваги не приймає, оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2020 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] - суми недоотриманої пенсії у розмірі 70109 грн. 33 коп., що було підтверджено листом відповідача №2198/02.2/н-23 від 15 травня 2020 року з наступних підстав. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. ВС зазначив, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Судами було встановлено, що позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті своєї матері, за останні три роки. ВС зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат (постанова від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19). 23.07.2020 року згідно разового доручення №909280138891/46 Позивач через свого представника [PERSON] отримав гроші недоотриманої пенсії, але не ту суму у розмірі 70 109,33 грн., як зазначено у свідоцтві о праві на спадщину, а іншу суму, значно меншу у розмірі 66 890,05 грн, тобто на 3 219,28 грн. За таких підстав для припинення нарахування та виплати пенсій, якими аргументує Пенсійний фонд, вищенаведеними законами не передбачено. Таким чином, відповідний пенсійний орган в особі Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області припинив виплату Позивачу пенсії з підстав, не передбачених законом. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пічкур проти України», Суд зазначив, що обмеження на отримання пенсії залежно від місця проживання є порушенням статті 14 Конвенції, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою. У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних витрат, які обраховано з серпня 2014 року по день смерті [PERSON] по грудень 2019 року, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення». А саме на суму пенсії з серпня 2014 року по липень 2017 року у розмірі 41 517,06 грн. та суми яка була виплачена за період з 01.07.2017 року по грудень 2019 року - 66890,05 грн., тобто із суми усього боргу, що виник на день смерті (41517,06 грн. +66890,05 грн =108 407,11 грн. Суд не погоджується з вказаним розрахунком, оскільки на суму яка була виплачена за період з 01.07.2017 року по грудень 2019 року - 66890,05 грн. інфляційні індекси не можуть бути застосовані, оскільки вказана сума була фактично отримана представником позивача [PERSON] . Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2001 № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи: пенсії, з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат; Приймаючи до уваги, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму інфляційного збільшення яку нараховано на суму 108 407, 11 грн, яку не було враховано при визначенні спадкового майна у виді недоотриманої пенсії за період з серпня 2014 року по момент смерті [PERSON] у розмірі 164 276,88 грн. (інфляційне збільшення), тобто із суми усього боргу, який виник на момент смерті [PERSON] . Проте, 23.07.2020 позивачем було отримано за разовим дорученням 66 890, 05 грн. гроші недоотриманої пенсії., тому індексація на цю суму не має бути застосована. Так, індексація враховується лише на суму (108 407, 11 грн. - 66890, 05 грн. =41 517,06 грн.) з серпня 2014 року по липень 2017 року розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Так, пенсія на момент припинення складала 1221,09 грн. за період з 01.08.2014 по 01.07.2017 включно становить 65х1221,09 грн. =79370,85 грн. 79 370,85 х2,5153699499-73370,85=199647,05 -73370,85 =126276,20 грн. Сума боргу, не сплаченого Пенсійним фондом становить з 01.08.2014 по 01.07.2017 =34 місяців х1221,09 = 41 517,06 грн +126276,20 = 167 793,26 грн., з яких пенсія 41 517,06 грн., 126276,20 інфляційні виплати . Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2057 грн. 94 коп.. На підставі ст. ст. 41 Конституції України, 328, 392 ЦК України,

Outcome: partial