Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] 24.03.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2015 року видане державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л., зареєстрованого в реєстрі за №5-540; усунути [PERSON], [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. Спадкоємцями за законом першої черги спадкування після його смерті, які в установленому законом порядку прийняли спадщину є дружина позивача - [PERSON] та діти спадкодавця від першого шлюбу - [PERSON], [PERSON] Інших спадкоємців першої черги, які б мали право на спадкування після смерті спадкодавця немає. Зазначає, що [PERSON] протягом останнього часу тяжко хворів, перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду, який надавала йому виключно позивач. Відповідачі умисно ухилялися від надання йому допомоги при можливості її надавати. 28.09.2015 року державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири не видано [PERSON] та на 1/3 частини квартири [PERSON] Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.06.2016 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. [PERSON] просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] В.О.. [PERSON] як спадкоємець отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] його не отримали. Зазначає, що її батько отримував пенсію у розмірі 2556,61 грн., відповідно у батька не було особистої потреби у наданні матеріальної допомоги. Крім того, зазначає, що на її утриманні мати інвалід першої групи по зору, а брат є інвалідом другої групи. Тому враховуючи викладені обставини жодних підстав для усунення її і брата від спадкування немає. [PERSON] спонукала батька, щоб він переписав їй дачу, знала, що він хворий, однак, залишила його в бані в безпорадному стані не надала йому допомоги, у зв'язку з цим [PERSON] зверталася до правоохоронних органів. Зазначає, що протягом двох років [PERSON] користується незаконно нерухомістю і коштами батька за трьох спадкоємців, ігноруючи наші права. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.08.2016 року після задоволення заяви про відвід судді Драча Ю.І., справу прийнято до провадження суддею Бондарчук В.В. У судове засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Зустрічний позов не визнали та просять у його задоволені відмовити. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник у судовому засіданні, первісний позов не визнали та просять відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що основний позов [PERSON] не підлягає до задоволення як і зустрічний позов [PERSON], з слідуючих підстав. Позивач по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, [NUMBER] (а.с. 9). Відповідач по справі [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER] (а.с.28). Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та отримує пенсію як інвалід другої групи згідно ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.33). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до довідки №8631 від 18.11.2014 року Управління пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] отримував пенсію за віком, загальний розмір якої за листопад 2013 року склав 2556,61 грн.(а.с.34). Як вбачається із виписки з амбулаторної карти [PERSON], у 2012 році хворий оглядався лікарем неврологом обласної лікарні та йому встановлений діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ступенів з судинним паркінсонізмом, переважно регідно-тремтлива форма. Одержав курс судинної терапії. З 11.10.2012 року по 12.10.2012 року лікувався на денному стаціонарі. З 10.12.2012 по 02.12.2012 року проходив ще один курс лікування. Протягом періоду з 30.09.2013 року по 17.11.2013 року хворий за медичною допомогою не звертався. Протягом даного періоду хворий стороннього догляду не потребував. За віком являється пенсіонером, оформленню документів по інвалідності не потребував.(а.с.35). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.05.2015 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2015 року скасовано, ухвалено нове рішення в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю відмовлено (а.с.85,86). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, зазначила, що після смерті [PERSON] право на спадкування його майна має [PERSON] як дружина та його діти - [PERSON] та [PERSON], однак, просить усунути їх від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України, посилаючись на те, що відповідачі ухилялися від надання спадкодавцю допомоги, враховуючи його безпорадний стан, хоча повинні були доглядати за ним. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], донька [PERSON] пояснила, що зверталася у поліклініку та отримала виписку з картки [PERSON] з якої вбачається, що її батько хворів та лікувався на денному стаціонарі, однак, на обстеження та лікування з'являвся самостійно, ніякої інвалідності не мав. З батьком вони періодично бачились, телефонували один одному, її донька ходила до них в гості і ночувала там. Батько самостійно займався господарством, прибирав. Матеріальної допомоги не потребував, отримував достатній розмір пенсії. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] доглядала за [PERSON] купувала йому ліки та харчі, водила його під руку. Більше нікого не бачила щоб доглядав, дітей не бачила. Свідок [PERSON], яка була сусідкою по дачі померлого більше 20 років, в судовому засіданні пояснила. З позивачем [PERSON] та її чоловіком знайомі багато років, дружили бували на святах один в одного. Вказала, що померлий мав двох дітей від першого шлюбу з якими він практично не спілкувався, а більше спілкувався з падчеркою. Про те чи просив допомогу у дітей нічого не знає. [PERSON] був людиною похилого віку, він був ходячий. За тиждень до смерті вона його бачила останній раз. Свідок [PERSON], яка є онукою [PERSON], суду пояснила, що її дідусь добре почувався, він допомогав їм підлогу стелити, ремонтував двері за декілька місяців до смерті. Помер на дачі в нетверезому стані тоді перебував при дивних обставинах. Про це їй відомо зі слів матері.Дідусь матеріальної допомоги не потребував, отримував пенсію і їй помогав. Ходив він без палочки, мама його відвідувала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] здійснювала догляд за своїм хворим чоловіком [PERSON] і що останній потребував стороннього догляду. Свідок [PERSON] пояснила, що вона прийомна донька померлого [PERSON], пояснила, що позивач [PERSON] здійснювала догляд за чоловіком, всюди ходила разом з ним купувала харчі та ліки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. В ході розгляду справи, встановлено, що [PERSON] хоч періодично і хворів та лікувалась стаціонарно в лікарні, але їздив на дачу, господарював. Суд при цьому відмічає, що [PERSON] отримував пенсію, мав у власності квартиру, грошові кошти на банківському вкладі, а коли він виписувалась з лікарень, де періодично лікувалась, то записи лікарів свідчать про те, що він не потребував сторонньої допомоги. По медичним документам відносно [PERSON] не вбачається, що вказана особа була у безпорадному стані, висновків лікарів про такий стан пацієнта у виписках з історій хвороб не має. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування [PERSON] у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, факту відсутності можливості забезпечити умови свого життя, потреби у догляді, допомозі та піклуванні, звернення до відповідачів [PERSON], [PERSON] за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою та відмови чи ухилення останніх від надання спадкодавцеві такої допомоги. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] Щодо позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2015 року видане державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л., зареєстрованого в реєстрі за №5-540 суд зазначає наступне. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л.,була відкрита спадкова справа № 57\\2014. Державний нотаріус видав на ім'я відповідачка [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири не видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири не видано [PERSON].(а.с.7). Частинами. 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Згідно зі ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Позивачем не надано суду доказів, що оспорюване свідоцтва видане відповідачеві [PERSON] з порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, вбачається, що нотаріусом були здійснені всі необхідні дії щодо отримання інформації щодо спадкового майна. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог. Також у суду не має підстав задовольняти зустрічні позовні вимоги [PERSON] оскільки судом не здобуто жодних підтверджуючих доказів щодо потреби спадкодавця [PERSON] в утриманні та ухилення від надання допомоги [PERSON] Надані у судовому засіданні пояснення свідків вказані обставини також підтверджують.

Outcome: dismissed