Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до прокуратури Вінницької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду в сумі 300000 грн., шляхом безспірного списання коштів за Кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030. Позовні вимоги мотивував тим, що 11 грудня 2014 року слідчим СВ Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014020160000675, про те, що 10.12.2014 року під час огляду домогосподарства за адресою м. Калинівка, вул. Пушкіна, 50, Вінницької області, власником якого являється [PERSON], у якому тимчасово проживав [PERSON], було виявлено та вилучено два поліетиленових пакети із насінням зеленого кольору рослинного походження, зовні схожого на насіння коноплі, два згортки із речовиною, зовні схожою на коноплю. Також працівниками поліції було вилучено пластикову пляшку із написом «Караван Кола», ємкість 1,5 л на горловині якої знаходилась фольга. 12 січня 2015 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне виготовлення, зберігання, перевезення наркотичних засобів повторно. 27 січня 2015 року [PERSON] було вручено обвинувальний акт, згідно з яким останній обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання, виготовлення, перевезення, зберігання наркотичних засобів повторно, без мети збуту, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу. Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Ухвалою судді апеляційного суду Вінницької області від 27 березня 2015 року [PERSON] було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України. Дана ухвала судом касаційної інстанції була скасована з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 28 травня 2015 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області скасовано вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року, а матеріали кримінального провадження повернуто в той же суд для призначення нового судового розгляду. Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 1721,72 грн. процесуальних витрат, повязаних із залученням експерта. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 червня 2016 року вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року щодо [PERSON] скасовано. Кримінальне провадження відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України закрито в звязку з недоведеністю винуватості особи в суді. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 квітня 2017 року ухвалу апеляційного суду вінницької області від 01 червня 2016 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення. Тривале кримінальне провадження відносно [PERSON] призвело до порушення його нормальних життєвих звязків, викликаних необхідністю неодноразово прибувати на виклики слідчих та суду, витрачати час на допити у слідчого та на перебування в судах при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та в апеляційному суді. Крім того, [PERSON] змушений був припинити зв'язок із друзями та знайомими, у нього погіршилися відносини із родичами та членами сімї. Тому звертається до суду з даним позовом. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 300000 гривень. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві від 17.05.2017 року. Представник прокуратури Вінницької області, Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача з мотивів наведених в запереченні від 12.06.2017 року. Представник Державної казначейської служби України [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності позивачем, зокрема позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2014 року слідчим СВ Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014020160000675, про те, що 10.12.2014 року під час огляду домогосподарства за адресою м. Калинівка, вул. Пушкіна, 50, Вінницької області, власником якого являється [PERSON], у якому тимчасово проживав [PERSON], було виявлено та вилучено два поліетиленових пакети із насінням зеленого кольору рослинного походження, зовні схожого на насіння коноплі, два згортки із речовиною, зовні схожою на коноплю. Також працівниками поліції було вилучено пластикову пляшку із написом «Караван Кола», ємкість 1,5 л на горловині якої знаходилась фольга, що підтверджується копією витягу з кримінального провадження № 12014020160000675 (а.с. 8). 12 січня 2015 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне виготовлення, зберігання, перевезення наркотичних засобів повторно. 27 січня 2015 року [PERSON] було вручено обвинувальний акт, згідно з яким останній обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання, виготовлення, перевезення, зберігання наркотичних засобів повторно, без мети збуту, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу. Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, що підтверджується копією вироку від 19.02.2015 року (а.с. 9). Ухвалою судді апеляційного суду Вінницької області від 27 березня 2015 року [PERSON] було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України. Дана ухвала судом касаційної інстанції була скасована з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 28 травня 2015 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області скасовано вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року, а матеріали кримінального провадження повернуто в той же суд для призначення нового судового розгляду, що підтверджується копією ухвали від 28.05.2015 року (а.с. 10-11). Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 1721,72 грн. процесуальних витрат, повязаних із залученням експерта, що підтверджується копією вироку від 16.02.2016 року (а.с. 12-13). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 червня 2016 року вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року щодо [PERSON] скасовано. Кримінальне провадження відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України закрито в звязку з недоведеністю винуватості особи в суді, що підтверджується копією ухвали від 01.06.2016 року (а.с.14-15). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 квітня 2017 року ухвалу апеляційного суду вінницької області від 01 червня 2016 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення, що підтверджується копією ухвали від 11.04.2017 року (а.с. 16-17). Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що кожна особа право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1, статті 3 Закону України "Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду",відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкодау випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках передбачених частиною 1 статті 1 Закону, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, а якщо є підстави для стягнення шкоди у більшому розмірі, повинен обґрунтувати такий розмір шкоди, але з обов'язковим виконанням наведеної норми права. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3200 грн. Разом з тим, відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 10 грудня 2014 року (з дня проведення незаконного обшуку) по 11 квітня 2017 року (по день постановлення ухвали судом касаційної інстанції), тобто 28 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 44800 грн. (мінімальна заробітна плата/кількість місяців). Відповідно до ст. 23 ч. 3 абз. 2 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає до стягнення, суд враховує тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, їхній час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, порушення звичного режиму життя, тривалість моральних страждань. Так, фактично у звязку з перебуванням під слідством і судом позивач був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зазнав тривалих негативних емоційних хвилювань, тому, враховуючи тривалість душевних та моральних страждань та

Outcome: partial