Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

11 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати дійсним договір №1/98-00138 від 19.03.1998 р. купівлі- продажу на житловий будинок [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в Регіональної товарній біржі за реєстраційним № 1/98-00138 від 19 травня 1998 року. Свої вимоги аргументує тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 1/98-00138, укладеного 19.03.1998 року на Регіональній товарній біржі її матері [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] \~померла \~її матір,\~після її\~смерті відкрилася\~спадщина на\~належне їй\~майно,\~в тому\~числі і\~на вищевказаний\~ житловий\~будинок. Вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що не оформить право спадщини, оскільки будинок придбаний на підставі договору, зареєстрованого на біржі. Оскільки відповідно до ст.227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час вона не має можливості розпорядитися вказаним будинком. У зв`язку з тим, що на даний час одна із сторін вищевказаного договору купівлі-продажу квартири померла, то нотаріально посвідчити такий договір неможливо, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Абловій Ю.Ю. Ухвалою судді від 12.11.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 18 січня 2021 року позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просить розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Регіонально товарної біржі у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 14 березня 1998 року [PERSON] діючи від імені та інтересах [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі - продажу будинку, за яким остання придбала будинок за адресою: належав житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстровано в Регіональній товарній біржі, на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», \~у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним № 1/98-00138 від 19.03.1998 року. 09 квітня 1998 року Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації, на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.1998 року, було зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, запис № 2-380-408. Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна, будинок було продано за 10500 гривень, які отримані Продавцем до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, новим власником стала: [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 177 та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом являється її донька [PERSON] . Факт родинних відносин позивача з спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 29 серпня 1986 року. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. У визначений законом строк [PERSON] звернулась до Лиманської районної державної нотаріальної контри Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 16.10.2020 року державний нотаріус Лисак А.В. повідомив про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості з підстав того, що із документів, наданих для оформлення спадщини у вигляді житлового будинку під [ADDRESS] , вбачається, що правовстановлюючим документом на спадкове майно є Договір № 1-98-00138 купівлі-продажу нерухомого майна від 19 травня 1998 року, зареєстрований на Регіональній товарній біржі 19 березня 1998 року. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу посвідченого на Регіональній товарній біржі 19.03.1998 року, а не нотаріусом, станом на березень 1998 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на будинок і правомірно володіла ним. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що сторона договору [PERSON] померла [INFO] . Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1/98-00138 від 19.03.1998 року, зареєстрованого Регіональною товарною біржою підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved