Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вихованням, утриманням дітей не займається. Відповідач ніякого інтересу до дітей не проявляє, не цікавиться їх життям та здоров'ям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно виконавчого листа виданого 15 жовтня 2015 року Біляївським районним судом Одеської області [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення ними повноліття. З часу ухвалення рішення [PERSON] аліменти в повному розмірі не сплачує. А тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Начальникслужби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей, при ухваленні рішення суду покладається на думку суду. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вихованням, утриманням дітей не займається. Відповідач ніякого інтересу до дітей не проявляє, не цікавиться їх життям та здоров'ям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно виконавчого листа виданого 15 жовтня 2015 року Біляївським районним судом Одеської області [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення ними повноліття. З часу ухвалення рішення [PERSON] аліменти в повному розмірі не сплачує. Згідно висновку органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 11 грудня 2015 року, наданого для розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, встановлено, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки повинні поважати дитину. В силу ст.155 СК УКраїни здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, з урахуванням того, що відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що до відповідача [PERSON] може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.. На підставі наведенного та

Outcome: approved