Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

26.12.2018 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] в інтересах держави в особі Фурсівської сільської ради\~ до [PERSON], третя особа: Управління державного агенства рибного господарства у м.Києві та Київській області\~ про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2018 року [PERSON]І, [INFO], визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України. Судом встановлено, що 11.04.2018 року близько 5 години [PERSON], перебуваючи в межах річки Роставиця неподалік вулиця Надрічна в селі Трушки Білоцерківського району Київської області, що відноситься до забороненого місця для зайняття рибним промислом, без належного на те дозволу, в заборонений у звязку з нерестовим періодом час, із застосуванням заборонених знарядь лову, а саме за допомогою 9 сіток з кроком вічка від 30 до 50 міліметрів, які попередньо ним були поставлені в нічний час 10.04.2018 року, умисно здійснив незаконний вилов цінних видів рибних біоресурсів у кількості 529 одиниць особин «карась», 104 одиниці особин «лящ», 7 одиниць особин «плітка», 8 одиниць особин «окунь», 2 одиниці особин «судак». В результаті зазначеного [PERSON], відповідно до довідки Управління державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області, спричинив істотну шкоду, оскільки здійснив незаконний рибний промисел в період нересту та здійснив добування великої кількості риби. Згідно з розрахунком шкоди, проведеним Управлінням державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» розмір завданої шкоди становить в розмірі 28 424 грн. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2018 року стосовно [PERSON] набрав законної сили 23.07.2018 року.\~ Представник позивача - Білоцерківської місцевої прокуратури у засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду клопотання\~ про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.30). В судове засідання представник позивача - Фурсівської сільської ради, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.24). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання\~ про розгляд справи без його присутності. Позов визнав у повному обсязі (а.с.33). В судове засідання представник третьої особи- Управління державного агенства рибного господарства у м.Києві та Київській області, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.26). В звязку з тим, що сторони не зявилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд обєктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2018 року [PERSON]І, [INFO], визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, який набрав законної сили 23.07.2018 року (а.с.10-12). З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2018 року близько 5 години [PERSON], перебуваючи в межах річки Роставиця неподалік вулиця Надрічна в селі Трушки Білоцерківського району Київської області, що відноситься до забороненого місця для зайняття рибним промислом, без належного на те дозволу, в заборонений у звязку з нерестовим періодом час, із застосуванням заборонених знарядь лову, а саме за допомогою 9 сіток з кроком вічка від 30 до 50 міліметрів, які попередньо ним були поставлені в нічний час 10.04.2018 року, умисно здійснив незаконний вилов цінних видів рибних біоресурсів у кількості 529 одиниць особин «карась», 104 одиниці особин «лящ», 7 одиниць особин «плітка», 8 одиниць особин «окунь», 2 одиниці особин «судак». В результаті зазначеного правопорушення [PERSON], відповідно до довідки Управління державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області, спричинив істотну шкоду, оскільки здійснив незаконний рибний промисел в період нересту та здійснив добування великої кількості риби. Згідно з розрахунком шкоди, проведеним Управлінням державного агентства рибного господарства у м.Києві та Київській області у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» розмір завданої шкоди становить в розмірі 28 424 грн. Органом досудового розслідування даний злочин кваліфіковано за ч.1 ст.249 КК України як незаконне заняття рибним промислом. У звязку з незаконним добуванням (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів [PERSON], заподіяно шкоду в розмірі 28 424 грн. Розмір заподіяної шкоди розраховується відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів біоресурсів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209 (а.с 7-9). Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. У відповідності до ст.10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 63 цього Закону встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № З-рп/99, поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Одночасно у відповідності до вищевказаного рішення Конституційного Суду України в основі поняття "інтереси держави" завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств, з часткою державної власності в статутному фонді. Проте, держава, може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Відповідно до ч.ч.3-4 ст.56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Зазначені положення, також містяться в ст.324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст.145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва прокурором інтересів держави в суді є порушення або загроза їх порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює відповідний субєкт владних повноважень. В даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через порушення інтересів держави, що виражається в заподіянні шкоди природі шляхом незаконного рибного промислу, а також через нездійснення Трушківською сільської радою Білоцерківського району Київської області, а також в подальшому відповідно Фурсівською сільською радою повноважень по зверненню до суду про стягнення шкоди, заподіяної в наслідок вчинення злочину. Так, з моменту набрання вироком суду чинності по даний час сільською радою не вжито заходів цивільно-правового характеру, що свідчить про нездійснення належним чином своїх повноважень та є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави, відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до ч.4 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved