Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

17 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 28.11.2012 р., між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладений договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого банк відступив цій компанії свої права вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором №1501/0407/71-048 від 03.04.2007 р., укладеного між акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] 28.11.2012 р. факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу відступила ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості до [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором. Внаслідок укладення вищевказаних договорів відбулася заміна кредитора і позивач набув статусу нового кредитора/стягувача. За договором № 1501/0407/71-048 від 03.04.2007 р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , з подальшим внесенням до нього узгоджених та підписаних між вказаними сторонами змін та доповнень, банк надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 181 000 доларів США для придбання дачного будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , зобов`язалася повернути кредит до 02.04.2027 р. та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі і на умовах, передбачених кредитним договором. Своїх зобов`язань [PERSON] не виконує, у зв`язку з чим, станом на 03.06.2015 р. має прострочену заборгованість за кредитним договором, а саме: -за кредитом - 184 630, 54 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 890 316 грн. 51 коп.; -за відсотками - 154 698,61 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 259 626 грн. 25 коп.; -пеня - 114 194,32 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 406 167 грн. 73 коп. З наведених підстав позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 9556110,49 грн., з яких: 3890316,51 грн. - борг за тілом кредиту; 3259626,25 грн. - борг за відсотками; 2406167,73 грн. - пеня, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ст. 211 ч.3 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності. (а.с. 83). Відповідач фактично позов не визнає, представник відповідача позов не визнав і просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором № 1501/0407/71-048 від 03.04.2007 р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , з подальшим внесенням до нього узгоджених та підписаних між правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» публічним акціонерним товариством «Сведбанк» і відповідачкою змін та доповнень до кредитного договору, банк надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 181 000 доларів США для придбання дачного будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , зобов`язалася повернути кредит до 02.04.2027 р. та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі і на умовах, передбачених кредитним договором (а.с. 6-34). Згідно з пп. 3.1., 3.2 договору погашення кредиту і сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником частинами - ануїтетними щомісячними платежами. (а.с. 8-34) Пунктами 8.1. - 8.3. договору сторонами у кредитному договорі встановлена відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у формі: - пені за порушення строків сплати ануїтетних платежів за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; - штрафу у розмірі 2 % від суми простроченого платежу за кожен випадок невиконання. (а.с. 8 зв.) Банк свої зобов`язання за договором належним чином виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки та розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів від банку у розмірі 181 000 доларів США.(а.с. 165) ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу від 28.11.2012 р. набуло право вимоги до відповідачки за зазначеним вище кредитним договором. (а.с. 34-72) Відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитного договору, не виконала свої кредитні зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за його користування, з серпня 2009 року припинила погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 03.06.2015 р. має прострочену заборгованість за кредитним договором, а саме: -за кредитом - 184 630, 54 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 890 316 грн. 51 коп.; -за відсотками - 154 698,61 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 259 626 грн. 25 коп.; -пені - 114 194,32 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 406 167 грн. 73 коп., що підтверджено розрахунком позивача.(а.с.77-82) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК україни). 24.06.2011 р. ПАТ «Сведбанк» на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, пунктів 3.8., 3.9 кредитного договору надіслав [PERSON] вимогу про дострокове та повне повернення кредиту протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання. (а.с.192) . Зазначену вимогу банку відповідач отримав 05.07.2011 р. Як встановлено судом, відповідачка перестала виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту з 17 серпня 2009 року, що підтверджується наданими сторонами суду копіями квитанцій. Інших доказів того, що відповідачка продовжувала виконувати свої зобов`язання за кредитним договором після 17.08.2009 р. позивач суду не надав. Пунктом 8.5. кредитного договору від 03.04.2007 р. сторони домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років. (а.с. 8 зв.) В наступному змінами від 25.09.2009 р. до кредитного договору ПАТ «Сведбанк» та відповідачка домовились, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю три роки. (а.с. 13 зв.) Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Верховний Суд України у справах №6-900цс16 від 16.11.2016 р., №6-2251цс16 від 09.11.2016 р. висловив правові позиції, у яких зазначив, що пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування, ПАТ «Сведбанк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (тобто з 25 липня 2011 року). Позов до суду ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] заявило 17.07.2015 р., тобто з пропуском, встановленого законом та договором, строку позовної давності - три роки. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) Відповідачка заявила про застосування строків позовної давності. (а.с.189). З наведених підстав суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу , суд прийшов до висновку , що позов не є обґрунтований , а тому відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають

Outcome: dismissed