Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

25 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому посилається на те, що 12 грудня 2008 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №310000005315004, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 156672,00 грн., з розрахунку в розмірі 22% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 18.11.2008р. по 18.11.2015р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 310000005315004/П від 12 грудня 2008 року та № 310000005315004/П-2 від 12 грудня 2008 року. 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АСТРА БАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений\~Договір купівлі-продажу прав вимоги,\~про заміну кредитора у зобовязанні, посвідчений 02.12.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1539, за яким ПАТ «ДельтаБанк» набув право вимоги за кредитним договором №310000005315004 від 12.12.2008 року. Боржник умови Кредитного договору належним чином не виконував, тому має заборгованість за кредитом, яка станом на 11.02.2016 складає\~90535,63\~грн. Тому позивач просить стягнути з боржника та поручителів, які несуть солідарну з боржником відповідальність заборгованість за кредитним договором в сумі 90535,63грн., яка складається з заборгованості по кредиту 69060,40 грн., пені 19844,20 грн., трьох процентів від суми простроченого тіла кредиту 1631,03 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що її довірителя ніхто не повідомляв про заміну кредитора. Про його заміну вона дізналась лише, коли ПАТ «ДельтаБанк» звернувся до суду з дійсним позовом. Наполягала, щоб позивач надав в судове засідання оригінали всіх документів долучених до позовної заяви в копіях. Зокрема, просила суд звірити копію з оригіналом договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року та додатком до акту приймання-передачі прав вимоги, оскільки з цими документами банк відмовляється ознайомлювати, що викликає сумнів в їх дійсності та ставить під питання можливість звернення позивача до суду з дійсним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України,\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в пункті 6\~постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», при ухваленні рішення суд відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст.58\~та\~59 ЦПК України\~про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 12 грудня 2008 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №310000005315004, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 156672,00 грн., з розрахунку в розмірі 22% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 18.11.2008р. по 18.11.2015р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №310000005315004 від 12 грудня 2008 року між ПАТ «АСТРА БАНК», [PERSON] та [PERSON] та між ПАТ «АСТРА БАНК», [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 310000005315004/П від 12 грудня 2008 року, № 310000005315004/П-2 від 12 грудня 2008 року Відповідно до п.2.1 умов вказаного договору у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Позичальником належним чином не виконувала умов договору, тому має заборгованість за кредитом станом на 11.02.2016р. в розмірі 90535,63грн., яка складається з заборгованості по кредиту 69060,40 грн., пені 19844,20 грн., трьох процентів від суми простроченого тіла кредиту 1631,03 грн. Позивач звертаючись з даним позовом зазначив, що 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АСТРА БАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений\~договір купівлі-продажу прав вимоги,\~про заміну кредитора у зобовязанні, посвідчений 02.12.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1539 та який діє зі змінами та доповненнями. Також позивач зазначив, що внаслідок укладення зазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013р. , ПАТ «Дельта Банк» став стороною, - новим кредитором за кредитним договором укладеним із [PERSON] та за договорами поруки укладеними з нею ж та [PERSON], [PERSON] На підтвердження цих обставин,якими позивач обґрунтовує свої вимоги була надана ним же копія витягу з договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Астра Банк» на користь ПАТ «ДельтаБанк» від 02.12.2013р. та додаток до акту приймання-передачі прав вимоги з відміткою відповідає змісту оригіналу. Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про надання позивачем оригіналів документів (письмових доказів) долучених в копіях до матеріалів справи, оскільки вони викликають сумніви. Особливо наполягала на огляді в судовому засіданні оригіналу договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року та додатку до акту приймання-передачі прав вимоги, оскільки її довірителя про заміну кредитора ніхто не повідомляв та банк відмовляється ознайомити їх з цими документами, що викликає сумнів в їх дійсності та ставить під питання можливість звернення позивача до суду з дійсним позовом. За положеннями\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дійсно, у відповідності до ч.2\~ст.64 ЦПК України\~письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. У випадку наявності сумнівів щодо копій долучених до позовної заяви документів, суд вправі дослідити той чи інший письмовий доказ в порядку, передбаченому\~ст.185 ЦПК України, оглянувши оригінал документа та особисто засвідчити копію письмового доказу, що повністю відповідає вимогам ч.1\~ст.138 ЦПК України. Представник позивача з метою усунення сумнівів щодо копій долучених до позовної заяви документів , зобов'язувався в судовому засіданні надати суду їх оригінали з метою засвідчення їх дійсності. Також судом тричі на адресу позивача направлялись листи в яких зазначалось про необхідність надання для огляду в судове засідання оригіналів документів, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви в копіях. 03.08.2016 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] з наступним змістом: « Що судом було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів по справі та згідно запиту суду від 12.05.2016 року витребувано від позивача оригінали всіх долучених документів до позовної заяви. Однак згідно ч.4 ст.135 УПК України питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою. Враховуючи, що матеріали справи не містять вищезазначеної ухвали, а суд її не ухвалював, позивач не може виконати запит суду щодо витребування оригіналів документів». Суд звертав увагу позивача та його представника, що представником відповідача клопотання про забезпечення доказів не заявлялось, а тому ухвала з цього приводу судом прийматись ніяк не могла. Разом з цим, суд зазначив, що в ухвалі про відкриття провадження по справі\~ розяснювалось сторонам про необхідність надати в судове засідання оригінали документів, що долучені до матеріалів справи, для засвідчення їх дійсності. Після цих всіх обставин, суд сприяючи повноті та всебічності розгляду справи, маючи на меті встановлення істини, 31.08.2016 року постановив ухвалу в якій розяснив позивачу, що у випадку не надання для огляду суду в строк до 12 жовтня 2016 року оригіналів документів, долучених в копіях до матеріалів позовної заяви, як письмових доказів це копії документів можуть бути розцінені судом відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, як неналежні та недопустимі докази. Однак, не зважаючи на наданий судом проміжок часу майже півтора місяці, позивач оригіналів документів так і не надав, а 12.10.2016 року представник позивача надіслав заяву наступного змісту "Що в разі неможливості розгляду справи без участі представника позивача, необхідності надання додаткових пояснень чи доказів просив розгляд справи відкласти на іншу дату та на виконання ухвали суду від 31.08.2016 року про надання суду для огляду оригіналів документів просив надати додатковий час". Таким чином, проігнорувавши всі запити та розяснення суду про наслідки не надання належних та допустимих доказів, починаючи з травня 2016 року та по день ухвалення рішення позивач так і не спромігся надати для огляду суду оригіналів документів долучених в копіях до матеріалів справи. Відповідно до частини 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і ненадання відповідачем витребуваних у нього документів не звільняє позивача від обов'язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними, оскільки позивачем в розумінні ст.57-59 ЦПК України не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed