Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка знаходиться на території Таврійської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Зазначена земельна ділянка перебувала у власності померлої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 015988, виданого Таврійською сільською радою народних депутатів 27.01.2003, на підставі розпорядження Голопристанської райдержадміністрації від 26.12.2002 № 597 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0079. Голопристанською державною нотаріальною контрою було заведено спадкову справу № 144/2017 щодо майна померлої. Окрім [PERSON] заява про прийняття спадщини була подана сестрою Позивача - [PERSON] . Проте, згодом [PERSON] відмовилася від спадщини, а саме від вказаної земельної ділянки, на користь Позивача, про що подала до нотаріальної контори заяву про відмову від вище вказаної частини спадщини. Звернувшись до державної нотаріальної контори, нотаріус роз`яснив, що Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки з документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказану земельну ділянку - Державного акту видачі свідоцтва відмовлено, оскільки є розбіжності у державному акті та у відомостях, що містяться у витягу з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 015988, виданого Таврійською сільською радою народних депутатів 27.01.2003, на підставі розпорядження Голопристанської райдержадміністрації від 26.12.2002 № 597та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0079, вбачається, що земельна ділянка площею 2,00 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Таврійської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, належить [PERSON] . При цьому правильне прізвище ім`я та по батькові матері Позивача було - [PERSON] . Позивач намагалася вирішити даний спір в позасудовому порядку. З метою внесення виправлень в державний акт Позивач звернулася до відділу Держгеокадастру в Голопристанському районі Херсонської області, однак у внесенні виправлень Позивачу було відмовлено та роз`яснення, що виправити помилку в державному акті на сьогоднішній день не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року державні акти не видаються. Також, листом відділу Держгеокадастру в Голопристанському районі від 24.05.2017 № 113/110-17 Позивачу було роз`яснено, що Відділ не має можливості надати інформацію про правильність написання прізвища, ім`я та по батькові при реєстрації акту на право приватної власності на землю за спадкодавцем, оскільки зазначена книга на зберігання не подавалася. Для вирішення спірних питань Позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Позивач звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на земельну ділянку та просила встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 015988, виданого Таврійською сільською радою народних депутатів 27.01.2003, на підставі розпорядження Голопристанської райдержадміністрації від 26.12.2002 № 597та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0079, на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Гола Пристань Херсонської області. Таким чином, через помилку в державному акті серії ІІ-ХС № 015988, виданий Таврійською сільською радою народних депутатів 27 січня 2003 року, Позивач позбавлена права успадкувати земельну ділянку та подальше вільно розпоряджатися нею, оскільки зі слів Позивача, у неї відсутній документ, який підтверджує право власності її померлої матері на спадкове майно, через що Позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Згідно заяви, яка надійшла через канцелярію суду, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи у задоволенні в повному обсязі вимог Позивача. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Відповідно до частини першої статті 125 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (сунерфїцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно етапі 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до листа від 24.05.2017 № 113/110-17 відділу Держгеокадастру у Голопристанському районі, надати відповідь на заяву стосовно інформації, щодо вказаного прізвища, ім`я, по батькові в Книзі реєстрації актів на території Таврійської сільської ради надати інформацію про правильність написання прізвища, ім`я, по батькові при реєстрації державного акту на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] , Відділ не має можливості, так як за період січня 2003 року, книга реєстрації державних актів в Відділі відсутня та на зберігання не передавалась (а.с. 13). Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС №015988 від 27.01.2003, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,00 га, розміщена на території Таврійської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, з цільовим призначенням - для ведення селянського господарства. Земельна ділянка передана у власність на підставі розпорядження голови Голопристанської РДА від 26.12.2002 №597, але в написанні її ім`я та по батькові допущено помилку, а саме вказано " [PERSON] " (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2017 [PERSON] померла [INFO] , про що Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено відповідний актовий запис №34 (а.с. 6). Після її смерті було заведено спадкову справу №144/2017 на підставі заяв про прийняття спадщини за законом від [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , що надійшли до Голопристанської ДНК 18.05.2017 за №374, 375. 28.02.2020 за №184 до Голопристанської державної нотаріальної контори Херсонської області надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видавались. Відомості про інших спадкоємців у Голопристанській ДНК відсутні. Згодом [PERSON] відмовилася від спадщини, а саме від вказаної земельної ділянки, на користь Позивача, про що подала до нотаріальної контори заяву про відмову від вище вказаної частини спадщини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є донькою покійної [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] зареєструвала шлюб 21.10.1995, актовий запис № 123 та після укладення шлюбу присвоїла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] у 2003 році розірвала шлюб (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб 23.08.2019 складено відповідний актовий запис №913, та її прізвище після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 10). Отже, з наведеного вбачається, що позивач по справі [PERSON] є рідною донькою покійної [PERSON] . В позовній заяві позивач зазначив, що через помилку в Державному акті серії ІІ-ХС №015988, виданому Таврійською сільською радою народних депутатів 27 січня 2003 року, вона позбавлена права успадкувати земельну ділянку та в подальшому вільно розпоряджатися нею, оскільки в неї фактично відсутній документ, який підтверджує право власності її померлої матері на спадкове майно. В зв`язку з цим, вона позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на зазначену земельну ділянку. За вищевикладених обставин судом було встановлено неможливість оформлення [PERSON] своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Таким чином, права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку згідно ст. 4 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Аналізуючи в сукупності встановлені в ході розгляду обставини, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні ім`я та по батькові померлої, які зазначені Державному акті не дозволяють позивачу отримати необхідні документи для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, а тому майнові права [PERSON] можуть бути захищені шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку з розміром площі 2,00 га. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved