overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

31.01.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2012 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 363. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, більше року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просила суд шлюб розірвати та змінити прізвище "Паршина" на дошлюбне "Єзерська". Позивачка в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ч.4, ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2012 року. Від шлюбу дітей не має. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, більше року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

31.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на денній формі навчання в ДПТНЗ «Професійний аграрний ліцей» м. Кобеляки Полтавської області по професії: «Тракторист-машиніст с/г виробництва», "слюсар з ремонту с/г машин та устаткування", «водій автотранспортних засобів», перебуваючи на не повному державному забезпеченні, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і тим самим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Оскільки син не працює, має задовільний стан здоров'я, позивач прохала суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та прохала стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідач [PERSON] 11.04.2014 року подав заперечення проти позову, в якому вказав, що має сім'ю : дружину , що є інвалідом та двох неповнолітніх дітей, які перебувають у нього на утриманні, тому прохав встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі не більше 300 грн. щомісячно. В судовому засіданні змінені позивачем вимоги визнав повністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперчував проти задоволення змінених позовних вимог [PERSON] Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що повнолітній син [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні матері ( а.с.6) та навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Професійний аграрний ліцей» м. Кобеляки Полтавської області по професії: «Тракторист-машиніст с/г виробництва», "слюсар з ремонту с/г машин та устаткування", «водій автотранспортних засобів», перебуваючи на не повному державному забезпеченні (а.с.7) , а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у відповідності до ст. 199 СК України, не виконує, але може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання , аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

31.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач є абонентом ПКП «Тепломережі», якій були надані та надаються послуги по теплопостачанню, але вона не виконує вимоги ст.ст.67,68,162 ЖК України та п.п.18, 20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, не оплачує послуги з теплопостачання. Відповідач неодноразово була повідомлена про суму заборгованості й про те, що у випадку непогашення її у добровільному порядку, підприємство буде змушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. ПКП «Тепломережі» просить суд стягнути на користь підприємства з відповідача заборгованість за використане опалення у сумі 3483 грн. 12 коп., та судовий збір сплачений підприємством при подачі позову до суду у сумі 243 грн.60 коп. Представник ПКП «Тепломережі» у судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність на позовних вимогах наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки у судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду представника позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність заяви від представника позивача про розгляд справи без його участі та неявку у судове засідання, належно повідомленого відповідача про розгляд справи, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], отримує послуги з теплопостачання, але всупереч вимог п.п. 18, 20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, не оплачує послуги з теплопостачання і станом на 01.02.2014 року за нею утворився борг у сумі 3483 грн. 12 коп., що підтверджується довідкою ПКП «Тепломережі» про нарахування і оплату по особовому рахунку № 1002054 (а.с.4), таким чином позов підлягає задоволенню. Разом з заборгованістю підлягають сплаті відповідачем на користь позивача судові витрати у сумі 243 грн.60 коп. на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

31.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач є абонентом ПКП «Тепломережі», якій були надані та надаються послуги по теплопостачанню, але вона не виконує вимоги ст.ст.67,68,162 ЖК України та п.п.18, 20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, не оплачує послуги з теплопостачання. Відповідач неодноразово була повідомлена про суму заборгованості й про те, що у випадку непогашення її у добровільному порядку, підприємство буде змушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. ПКП «Тепломережі» просить суд стягнути на користь підприємства з відповідача заборгованість за використане опалення у сумі 3953 грн. 24 коп., та судовий збір сплачений підприємством при подачі позову до суду у сумі 243 грн.60 коп. Представник ПКП «Тепломережі» у судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність на позовних вимогах наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки у судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду представника позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність заяви від представника позивача про розгляд справи без його участі та неявку у судове засідання, належно повідомленого відповідача про розгляд справи, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], отримує послуги з теплопостачання, але всупереч вимог п.п.18, 20 "Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення", затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630, не оплачує послуги з теплопостачання і станом на 01.02.2014 року за нею утворився борг у сумі 3953 грн. 24 коп., що підтверджується довідкою ПКП «Тепломережі» про нарахування і оплату по особовому рахунку [NUMBER] (а.с.4), таким чином позов підлягає задоволенню. Разом з заборгованістю підлягають сплаті відповідачем на користь позивача судові витрати у сумі 243 грн.60 коп. на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

31.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 12.08.2006 року вона перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З листопада 2013 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з причини відсутності взаємоповаги та взаємопорозуміння, в сім*ї часто виникають сварки, що призвело до втрати поваги та довіри один до одного. Вважає, що сім*я роспалася і зберегти її не можливо, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. До початку судового засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі. Позивачка на позові наполягає, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явився, до початку судового засідання подав письмову заяву, згідно до якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 239 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.11.2010 року. (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з листопада 2013 року з причини відсутності взаємоповаги та взаємопорозуміння, в сім*ї часто виникають сварки, що призвело до втрати поваги та довіри один до одного. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе та суперечить її інтересам. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка при поданні позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією, тому судові витрати необхідно покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці за її вибором - "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

31.03.2016 року МОПТД звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу на строк три місяці хворого на заразну (відкриту) форму туберкульозу [PERSON] Заявник зазначив, що хворий [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у МОПТД з 12.11.2015 року по цей час з діагнозом: Мультирезистентний туберкульоз легень з бактеріовиділенням. За межами лікувальної установи даний хворий становить собою епідемічну загрозу для оточуючих людей. Не зважаючи на це [PERSON] злісно ухиляється від обов'язкового лікування, порушує умови перебування в лікувальній установі та самовільно залишає відділення. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала та підтвердила викладені в заяві обставини. Представник хворого проти вимог заявника не заперечувала. Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 148 від 12.11.2015 р. та виписки з рішення ЛКК від 31.03.2016 р. № 343 [PERSON] має захворювання мультирезистентний туберкульоз легень з бактеріовиділенням. У зв'язку з цим з 12.11.2015 року по 24.03.2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у 6-му відділенні МОПТД. Наявне у [PERSON] захворювання являє собою епідемічну загрозу для оточуючих людей під час відсутності у лікарні. Не зважаючи на зазначене небезпечне захворювання [PERSON] з 25.03.2016 року самовільно залишив лікувальну установу і станом на 31.03.2016 року добровільно не повернувся до неї. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Згідно ст. 11 ч.ч. 1, 3 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Під час судового засідання підтверджено факт наявності у [PERSON] захворювання, яке становить епідімічну загрозу для здоров'я оточуючих його осіб. Також знайшов своє підтвердження і факт самовільного залишення хворим умов стаціонару на тривалий час, що ставить під загрозу здоров'я сторонніх осіб. З огляду на викладені обставини та, виходячи з вимог ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз", ст. 22 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, ст. 28 Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" хворий [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

31.03.2017р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ними 23.08.2014р. виконавчим комітетом Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка в теперішній час проживає з позивачем. Шлюбні відносини між ними припинені через постійні сварки та втрату почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно та примирення неможливе. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 23.08.2014р. між позивачем та відповідачем, виконавчим комітетом Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище "Грищенко" на прізвище чоловіка - "Нахайчук".(а.с.4) Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого міститься в матеріалах справи, за час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO].(а.с.5) Судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені та примирення неможливе. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не бажають примирення, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в дохід держави.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

31.03.2017 року позивач звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії. Позов обґрунтовано тим, що відповідачка споживає електричну енергію за адресою: вул. Наберажна, 24, с. Ленінське Дніпропетровської області на підставі договору № 0311102. 21.09.2016 року представниками енергопостачальника була здійснена перевірка споживача за цією адресою, де було виявлене порушення п. 48 ПКЕЕН а саме: Самовільне підключення після відключення поза приладом обліку після чого було складено Акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 117488 від 21.09.2016 року. Просить стягнути з відповідача матеріальні збитки та витрати по справі. За заявою представника позивача справу розглянуто у їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач постачає електричну енергію відповідачеві за місцем його проживання вул. Наберажна, 24, с. Ленінське Дніпропетровської області (а.с. 5-12). 12.03.2016 року в результаті перевірки стану електролічильника та електроустановок в домоволодінні, де проживає відповідач, за вказаною адресою, працівниками Апостолівського РЕМ в присутності споживача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення шляхом самовільного підключення після відключення поза засобом обліку, про що складено акт № 117488 (а.с. 13). Відповідно до розрахунку розміру відшкодування збитків по вищевказаному акту розмір завданих позивачу збитків складає 8299,96 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку є правопорушенням в електроенергетиці; згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну … відповідальність. Відповідно до ст. 48 Правил користування електроенергією для населення (зі змінами), затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електроенергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Тому з відповідача слід стягнути вказану суму збитків. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн., на користь позивача, які були сплачені при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved