Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

18 лютого 2020 року представник заявника адвокат Левченко В.П. звернувся до суду із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] , виданого 04.05.1993 р. на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтуванні заяви посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . Померлий [PERSON] за життя зробив розпорядження своїм майном на користь заявниці [PERSON] про що було складено заповіт. Заявниця звернулася до Олександрійської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло прізвище померлого вказано як [PERSON] . В паспорті громадянина України [PERSON] та його дружина [PERSON] мали прізвища « [PERSON] ». З яких підстав органом приватизації їх прізвища вказані як « [PERSON] », заявнику не відомо. Розбіжності в написанні їх прізвищ наявні і в інших документах, що можливо мало місце у зв`язку із його перекладом з російської на українську мову. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 05 травня 2020 року представник заявника [PERSON] подав до суду уточнену заяву у зв`язку із допущенням описки у прохальній частині первісної заяви щодо імені померлого - [PERSON] , в якій було помилково зазначено його ім`я як [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явився. 05 травня 2020 року представник заявника [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заявника, заяву підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 07 квітня 2020 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючих висновків. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 травня 1993 року, записаного у реєстрову книгу за №1299, та зареєстрованого Олександрійським КМ БТІ 24 травня 1993 року за №9277/61, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7) Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера його прізвище також вказано « [PERSON] », проте в пенсійному посвідченні серії [NUMBER] записано « [PERSON] ». (а.с.9, 11, 14) Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області 15 грудня 1997 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера її прізвище вказано « [PERSON] », проте в пенсійному посвідченні № [NUMBER] записано « [PERSON] » (а.с.10,12, 13) З копій вказаних паспортів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 14 січня 1957 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчать відповідні штампи. [PERSON] помер [INFO] у с.Глинськ Світловодського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Глинською сільською радою 24 квітня 2012 року. У вказаному свідоцтві прізвище померлого зазначено « [PERSON] » (а.с.5) Згідно копії заповіту від 05 листопада 2009 року, посвідченого секретарем Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області Левченко Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за №11, [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті заповів все своє майно у власність [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції 18 червня 2004 року, [PERSON] померла [INFO] у м.Олександрія Кіровоградської області. (а.с.6) Згідно постанови державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №2496/02-31 від 14 листопада 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із неможливістю встановити належність правовстановлюючого документа спадкодавцям та підтвердити їх права власності на спадкову квартиру. (а.с.15) Таким чином, обґрунтування, вказані в заяві [PERSON] знайшли своє підтвердження, і в суду не виникає жодних сумнівів, що свідоцтво про право власності на житло, квартиру [ADDRESS] , виданого 04 травня 1993 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] належить [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. не відшкодовуються.

Outcome: approved