Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа - приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], про визнання заповіту нікчемним. В позові зазначено, що 8 серпня 2016 року померла [PERSON], мати позивача, якому при зверненні до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини стало відомо про складання померлою заповіту, що був посвідчений 21 липня 2016 року секретарем Скельківської сільської ради Василівського району. Згідно вказаного заповіту спадкодавець [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] та [PERSON] Позивач вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, у звязку з посвідченням його не уповноваженою на це посадовою особою. Так, заповіт було посвідчено, за місцем проживання [PERSON] за адресою: с. Орлянське, вул. Радянська, 90, тому секретар виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області не вправі була посвідчувати заповіт, оскільки місце проведення нотаріальної дії, знаходиться за межами відповідної селищної ради. Так як зазначений заповіт посвідчений не уповноваженою особою та порушує його право на отримання спадщини за законом, позивач просить визнати його нікчемним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що заповіт [PERSON] дійсно відповідав її волі і був посвідчений з дотриманням вимог законодавства, тому підстав для визнання його нікчемним немає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та заперечували проти його задоволення, оскільки чинне законодавство не містить жодних обмежень у вчиненні нотаріальних дій секретарями сільських рад, тому позовні вимоги про визнання заповіту нікчемним є безпідставними. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення (а.с.48), згідно яких Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, не передбачено обмежень щодо територіальної діяльності органу місцевого самоврядування, єдине обмеження це наявність нотаріуса на території сільської ради. Так як в населених пунктах [PERSON] сільської ради та Орлянської сільської ради нотаріуси відсутні, секретар виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON] є уповноваженою особою [PERSON] сільської ради на виконання нотаріальних дій згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 51 від 17 листопада 2015 року. Додатково [PERSON] пояснила, о до неї особисто телефоном звернулася [PERSON], пояснивши, що за станом здоровя не може поїхати в нотаріальну контору, а в Орлянській сільській раді не можуть посвідчити заповіт через наявність конфлікту інтересів, тому вона погодилася посвідчити відповідний заповіт. Третя особа в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем Орлянської сільської ради. Влітку 2016 року до неї підходила працівниця Орлянської сільської ради [PERSON] і запитувала про можливість посвідчення заповіту її свекрухою [PERSON], яка хотіла заповісти своє майно онукам. Вона відповіла, що не може посвідчити такий заповіт, оскільки наявний конфлікт інтересів, так як заповіт стосувався близьких родичів працівника сільської ради. Особисто [PERSON] до неї з проханням посвідчити заповіт не зверталася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Орлянське по сусідству з померлою [PERSON], яка за життя влітку 2016 року попросила її бути свідком посвідчення нею заповіту. Заповіт посвідчували вдома у [PERSON], оскільки вона не могла пересуватися через поганий стан здоровя. Секретар сільської ради зачитала в голос заповіт, після чого всі свідки його підписали. [PERSON] повідомила, що хоче заповісти все своє майно онукам. Свідок [PERSON] суду пояснила, що влітку 2016 року вона періодично привозила [PERSON] молоко. Одного разу [PERSON] попросила її бути свідком посвідчення нею заповіту, на що вона погодилася. Коли приїхав секретар сільської ради, був оголошений заповіт, і всі присутні розписалися в ньому. [PERSON] дійсно бажала заповісти все онукам. Оскільки у [PERSON] тряслися руки, вона попросила її розписатися замість неї у заповіті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у звязку з хворобою влітку 2016 року вона доглядала за [PERSON], яка повідомила їй, що хоче скласти заповіт, яким заповісти своє майно онукам. В Орлянській сільській раді відмовилися посвідчувати заповіт. Нотаріуси в м. Василівка також відмовили, оскільки не бажали посвідчувати заповіт за місцем проживання заповідача, а зявитися в нотаріальну контора [PERSON] не могла за станом здоровя. [PERSON] особисто зателефонувала у [PERSON] сільську раду і попросила посвідчити її заповіт, секретар сільської ради погодилася. Після цього секретар Скельківської сільської ради приїхала до [PERSON] і посвідчила заповіт у присутності свідків. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що від імені [PERSON] складено заповіт, який посвідчено 21 липня 2016 року секретарем Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, та зареєстрований у реєстрі за № 66. Як вбачається зі ст.ст.\~1233,\~1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті, право на складання заповіту має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочини та положення про недійсність правочинів, встановлених ст.ст. 215 - 236 ЦК України. Виходячи із загальних правил правомірності правочинів, зокрема ч.3\~ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. \~Згідно до\~ст.1247 ЦК України\~загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. \~Згідно\~ст. 1 Закону України "Про нотаріат"\~- вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. \~Згідно\~ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 21 вересня 2016 року за № 2025 (а.с.57), на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області нотаріуси відсутні. Відсутність нотаріуса на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області підтверджується відповідною довідкою Орлянської сільської ради від 23 листопада 2016 року за № 19742 (а.с.58). 21 липня 2016 року секретарем Скельківської сільської ради [PERSON], яка була наділена відповідними повноваженнями як секретар виконавчого комітету [PERSON] сільської ради (а.с.56), в с. Орлянське, по вул. Радянській, 90, посвідчено заповіт [PERSON], яка народилась 18 січня 1941 року в м. Василівка Василівського району Запорізької області, проживаючої в [INFO], яким вона на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У даному заповіті вказано про те, що заповідачці роз'яснено зміст ст.ст. 207, 1235, 1241,\~1253, 1254, ч.2 ст.1307 ЦК України. Заповіт складено і записано зі слів заповідача секретарем сільської ради, зачитано вголос свідками. У звязку з хворобою заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання тексту, заповіт був підписаний [PERSON] Заповіт складено у двох примірниках, один з яких зберігається у справах виконкому [PERSON] сільської ради, а другий видається заповідачу. Заповіт посвідчено на дому за адресою: с. Орлянське, вул. Радянська, 90, Василівського району Запорізької області о 09 год. 00 хв. Заповіт підписаний за дорученням заповідача [PERSON] у присутності заповідача [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], а також свідків [PERSON] та [PERSON] Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 66, стягнуто державне мито - 0,85 грн., засвідчувальний напис підписано секретарем Скельківської сільської ради [PERSON] та скріплено печаткою [PERSON] сільської ради. Вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідною довідкою зі Спадкового реєстру від 16 серпня 2016 року за № 44784196 (а.с.8), яку було надано в звязку з відкриттям спадкової справи після смерті [PERSON] Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування, крім норм\~ЦК України\~та\~Закону України «Про нотаріат», регулюється Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N 3306/5\~та Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, який затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419\~у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2006 року № 940. За змістом п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11 листопада 2011 року, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Як вбачається зі\~ст. 37 Закону України «Про нотаріат»,\~ст. 1251 ЦК України, п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N3306/5, право посвідчувати заповіти надано посадовим особам місцевої ради лише за умови, коли в населеному пункті немає нотаріусів і реалізується це право на території відповідної ради, оскільки повноваження органу місцевого самоврядування поширюються на відповідну адміністративно-територіальну одиницю (ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування"). В порушення вищезазначеної норми закону, нотаріальна дія щодо посвідчення заповіту [PERSON] вчинена секретарем за місцем проживання заповідача в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, поза межами території [PERSON] сільської ради. Крім того, рішенням Орлянської сільської ради сьомого скликання від 12 листопада 2015 року № 3 секретарем сільської ради обрано [PERSON], з наданням повноважень по вчиненню нотаріальних дій (в межах компетенції) по Орлянській сільській раді Василівського району Запорізької області, тому саме вона, як уповноважений представник відповідного органу місцевого самоврядування мала право посвідчувати даний заповіт. За змістом ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України\~- заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З урахуванням сукупності викладених обставин, суд приходить до висновку, що недотримання порядку посвідчення заповіту [PERSON], а саме вчинення нотаріальних дій не уповноваженою на те особою, у відповідності до ч.1\~ст.1257 ЦК України\~свідчить про його нікчемність. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним та відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України не потребує визнання його недійсним. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. У відповідності до\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як вбачається з п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним\~\~як\~\~оспорюваного\~\~та\~\~застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав,\~\~передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Враховуючи, що позивачем не заявлялися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом встановлення нікчемності заповіту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення судові витрати на сплату судового збору в сум 551,20 грн.

Outcome: approved