Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

12 лютого 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши який, остаточно просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 2013 року проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Після народження дитини відповідач покинув родину. На протязі всього часу стосунки із дитиною не підтримує, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не телефонує, не піклується про стан здоров'я, духовний, моральний розвиток своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не виявляє по відношенню до дитини батьківської уваги та піклування. Перешкод у спілкування з дитиною йому ніхто не чинить. Через байдуже ставлення до дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками, Вітовською районною державною адміністрацією Миколаївської області наданий висновок від 01 березня 2018 року по доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила про вище викладене просила його задовольнити. Послалась на те, що відповідач з 2014 року не з'являється, не цікавиться долею дитини, не надає матеріальної допомоги, тому вважає, що він має бути позбавлений батьківських прав. Також просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно за останнім відомим місцем проживання (а.с. 59), а також з розміщенням судом оголошення про виклик відповідача в судове засідання на сайті Жовтневого районного суду вебпорталу судової влади України (а.с. 54), тому з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердивши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина, суду пояснила, що сторони є батьками малолітнього - [PERSON], [INFO]. Під час реєстрації народження дитини батько був записаний за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, але 26.09.2014 року з'явився [PERSON] та звернувся із заявою про визнання батьківства, в свою чергу батьківські обов'язки відповідач не виконує. Останній не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров'я, не утримує його матеріально, що свідчить про його свідоме усунення від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] до служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації із заявами з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною та бажання визначити час спілкування чи місця проживання дитини не звертався. Хлопчик живе разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Нею створенні всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Вона піклується про нього, займається вихованням та його здоров'ям. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що зять [PERSON] ніяким чином не приймає участі у виховання, утриманні свого сина [PERSON], [INFO]. Донька [PERSON] із своїм сином, а його - свідка онуком, проживає у його будинку та знаходяться на його утриманні. Відповідач з 2014 року дитину не відвідує, ніякої допомоги в його утриманні не надає. Вихованням та лікуванням дитини його донька займається сама, та за його - свідка матеріальної підтримки. Вислухавши пояснення позивачки, представника служби у справах дітей, свідка [PERSON], розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Позивачка є матір'ю [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00019531735 при реєстрації, народження - [PERSON], [INFO], проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, так зі слів матері батьком дитини був вказаний [PERSON] (а.с. 15), однак на підставі заяви відповідача про визнання батьківства № 27/03.26 від 26.09.2014 року до актового запису про народження дитини були внесені зміни, а саме: в графі батько вказаний [PERSON], про що було видано повторне свідоцтво з відповідними змінами (а.с. 16-17). Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38-39). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.03.2018 року, позивачка та дитина проживають у житловому будинку, умови проживання сім'ї задовільні, для малолітньої дитини створені належні умови проживання (а.с. 32-33). Дитина часто хворіє, що підтверджується копією витягів з історії хвороби та лікуванням сина позивачка займається самостійно (а.с. 21-29). Відповідач [PERSON] відповідно до відомостей наданих відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області станом на 04.04.2016 року на території Миколаївської області не значиться (а.с. 49). Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 30-31), посилаючись на самоусунення від виконання батьківських обов'язків , свідомо без будь-яких поважних причин, тим самим нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини свідчать про ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], створенню для нього належних умов для проживання, здорового розвитку та навчання, що свідчить про нехтування своїми батьківськими обов'язками, що відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам цієї дитини. Окрім того, відповідно до приписів ст. 180 СК України, суд вважає необхідним також задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина до досягнення дитиною повноліття. Щодо розміру аліментів, то з урахуванням заявлених вимог з мінімально встановленого гарантованого законом розміру аліментів, такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів з суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 704,80 грн. Також з відповідача на користь держави підлягають судові витрати за вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved