Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину з моменту звернення із заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем одружилися 02.09.2003 р., шлюб зареєстрували у відділі ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 51. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, перебувають на її вихованні та утриманні. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2015 р. шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачкою. Всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дітей, матеріально не допомагає. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, офіційно не працює, їздить на заробітки в Чехію, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак добровільно цього не робить. Виконання своїх обовязків переклав виключно на позивачку. В даний час позивачка самостійно несе всі витрати по утриманню дітей. Старший син сторін додатково займається музикою, молодший відвідує секцію з вільної боротьби. Позивачка оплачує їхні заняття, купує інвентар. Крім того, діти перебувають в тому віці, що потребують збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, шкільного приладдя, розвиваючої літератури. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат. Для позивачки принизливо щоразу випрошувати гроші, які відповідач зобовязаний сплачувати за законом. В даний час позивачка не працює, їй матеріально допомагають її батьки. Оскільки відповідач отримує мінливий дохід, розмір якого позивачці невідомий, тому вона просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину. 22 лютого 2017 р. ухвалою суду залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Ствердила, що син [PERSON] проживає з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, подав до суду заперечення на позов. Суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 грн. в місяць. В даний час він не працює і матеріально не забезпечений. В Чехії працював по 2015 р. В даний час проживає в батьків. Крім того, з ним проживає старший син [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2015 року по справі № 342/707/15-ц (провадження № 2/342/451/2015), яке набрало законної сили 19 серпня 2015 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 02.09.2003 року відділом РАГСу Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 51 - розірвано. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 21 від 26 березня 2004 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 202914, виданого 26 березня 2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 65 від 13 серпня 2005 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 018654, виданого 13 серпня 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Вищезгаданим рішенням суду синів [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, а син [PERSON] - з відповідачем. Актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 15 лютого 2017 р., затвердженим начальником служби у справах дітей [PERSON], стверджено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO] із відповідачем, який працює на сезонних роботах за межами України. Оскільки відповідач коштів на утримання сина [PERSON] не надає, доказів того, що він працює та має регулярний дохід суду не надано, отже є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та позицію відповідача про часткове визнання позову щодо розміру аліментів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 25.01.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial