Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська", Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у якій просить суд визнати за ним право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та зобов'язати Індустріальну районну у м. Дніпропетровську раду винести рішення про зміну особового рахунку на вказану квартиру на його ім'я. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що спірна квартира була отримана у користування його матір'ю [PERSON] на сім'ю зі складом 4-х осіб ([PERSON] - його мати, [PERSON] - його батько, [PERSON] - його брат, [PERSON]) на підставі ордеру № 1823 від 05.05.1989 року. Фактично у квартирі проживали його батьки: [PERSON] та [PERSON], а також його родина: дружина - [PERSON] та малолітня донька [PERSON], [INFO]. [INFO] помер його батько [PERSON] В 2011 році він знявся з реєстрації за вказаною адресою, але фактично мешкав у спірній квартирі, так як його мати [PERSON] перенесла інсульт і потребувала догляду. [INFO] його мати [PERSON] померла. На цей час в квартирі залишилася зареєстрованою лише його малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Він звернувся до паспортиста з заявою зареєструвати його в спірній квартирі, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, хоча він вважає, що малолітня дитина не повинна бути сама зареєстрована в квартирі. Донька не працює, знаходиться на його повному утриманні та не може сплачувати усі необхідні комунальні платежі, на неї не може бути відкритий особовий рахунок. Малолітня донька не може дати згоду на його реєстрацію у спірній квартирі. Усі комунальні послуги по спірній квартирі сплачує він. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила пред'явлений позов задовольнити. В обґрунтування вимог посилалася на обставини викладені у позовні заяві. Відповідачі повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду справи, однак в суд не з'явилися, про причини неявки у будь-який спосіб не сповістили, заперечень проти позову не надали, своїх представників до суду не направили. Отже, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ордеру № 1823 від 05.05.1989 року, наявного у матеріалах справи в копії, квартира [ADDRESS] була отримана у користування [PERSON] на сім'ю, що складалася з 4-х осіб: безпосередньо [PERSON], її чоловік [PERSON], брат позивача [PERSON], позивач [PERSON] Фактично у квартирі проживали батьки позивача: [PERSON] та [PERSON], а також його родина: дружина - [PERSON] та малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 27 березня 2003 року [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. В 2011 році позивача було знято з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS], але фактично він продовжував мешкати у ній разом із дружиною та донькою, так як його мати [PERSON] потребувала догляду. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], та після її смерті позивач почав нести усі витрати по утриманню спірної квартири. Станом на 23 жовтня 2013 року в квартирі залишилася зареєстрованою лише малолітня донька позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою житлової організації - Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 50» Дніпропетровської міської ради № 997. Позивач звернувся до відповідного підрозділу ДМС України із вимогою про його реєстрацію за адресою вказаної спірної квартири, але 12 грудня 2013 року за вих. № 1213 Т-33 йому було відмовлено з посиланням на відсутність зареєстрованих у квартирі повнолітніх осіб, які можуть надати йому згоду на реєстрацію та рекомендовано звернутися до суду. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, на які у позовній заяві посилався [PERSON] Вказали, що позивач усе життя проживає у вищезазначеній квартирі. Спочатку проживав з батьками та своєю дружиною і донькою, а потім, коли батьки померли, продовжив проживати разом із своєю сім'єю. Вони відвідували позивача та бачили, що він піклується про добробут житла, займається вихованням дитини, здійснює витрати на утримання спірної квартири. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За змістом ст. 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Згідно з п. 9 Постанови ПВСУ від 12.04.1985 року за № 2 вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме за позивачем слід визнати право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], а у частині позову що стосується зобов'язання Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради винести рішення про зміну особового рахунку на квартиру слід відмовити, оскільки набуваючи права на користування житловим приміщенням, позивач матиме змогу вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення , в порядку ст. 106 ЖК України, замість попереднього наймача, яким була [PERSON]

Outcome: partial