Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 листопада 2010 року, актовий запис № 286. Від даного шлюбу подружжя має малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Протягом останніх декілька років стосунки між подружжям погіршились, тривалий час кожен з них проживає окремо, шлюбні відносини фактично не підтримують. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, подальше його збереження є недоцільним. Тому, звернулася до суду з проханням шлюб з відповідачем розірвати. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просила дану справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, позов просила задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить дану справу слухати без його участі, позовні вимоги та зазначені в позові обставини визнає повністю, просив про задоволення позовних вимог позивача. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.11.2010 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 листопада 2010 року, про що був складено відповідний актовий запис за № 286 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 2011 року. Позивач в позовній заяві стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків тривалий час, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому, такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Вимогами статті 113 СК України визначено: особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відтак шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 286 слід розірвати. Статтею 113 СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав подружжя. Воно дістає вияв у можливості вибору дружиною і чоловіком прізвища при укладенні шлюбу, його зміни у період шлюбу, вибору прізвища після розірвання шлюбу. Отже, право вибору прізвища після розірвання шлюбу має лише той з подружжя, хто змінив прізвище при укладенні шлюбу. На підставі наведеного, позивачу після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved