overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

08 червня 2015 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідач є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов'язаний споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідач за місцем свого проживання спожив електричної енергії без оплати на суму 669.32 грн. Заборгованість відповідач добровільно не бажає оплатити. Просить постановити рішення про примусове стягнення суми заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем доказів, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджуються наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], проживає в житловому будинку №27, по вулиці Мересьєва, в с. Снігурівка Миколаївської області.(а.с.3) Згідно умов договору про користування електричною енергією від 16 квітня 2010 року споживач зобовязався щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця здійснити оплату за спожиту електричну енергію. Працівниками філії в травні 2015 року виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а саме відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричну енергію на суму 669,32 грн. Яку відповідач на день розгляду справи в суді не сплатив.(а.с.4) Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник0 зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач свої зобовязання виконує в повному обсязі та дотримується умов договору. А відповідач в порушення умов договору допустив порушення Правил та спожив без оплати електричну енергію на суму 669,32 грн. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Та стягує з відповідача на користь позивача 669,32 грн, суму заборгованості за спожиту але не оплачену електричну енергію. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

08 червня 2016 року ПАТ " Альфа-Банк " звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 73 168,56 гривень. Відповідно до укладеного договору № 500465776 від 04.03.2014 р. ПАТ " Альфа-Банк" надав фізичній особі - [PERSON] кредит у сумі 58 422,98 грн. Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі, передбачені договором та графіком погашення кредиту. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 05.05.2016 р. відповідач має заборгованість - 73 168,56 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

08 червня 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі [PERSON]) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між [PERSON] та Банком 07 лютого 2011 року укладено договір № б/н , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки , яка додається до позову), зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджена наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року та " Тарифами Банку" , які викладені на банківському сайті www.privatbank. ua, складає між ним та банком договір надання банківських послуг , що підтверджується підписом у заяві . Копії Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви . Відносини між банком та клієнтом , які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією /узгодження по питанням банкіівського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку www. privatbank.ua; www.client-bank.privatbank.ua або інший інтернет /SMS - ресурс , зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг , які ролзміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank ua, що діяв на Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

08 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 20 лютого 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинено. В зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги. Тому, оскільки їх шлюб існує формально, просить розірвати його. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила суд залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справ (а.с. 29,33). Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №21 (а.с. 8). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 9). Наданий сторонам строк на примирення, бажаних результатів не дав. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому у судовому засіданні суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя неможливе і їхній шлюб має бути розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу відповідачка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір сплачений нею при зверненні до суду у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

09.01.2013 року Сосницьким районним судом Чернігівської області прийнято рішення по цивільній справі № 2520/1341/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалюючи вказане рішення, суд неповністю вирішив питання про судові витрати. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання, в яке не з'явились особи, які приймають участь у справі, про час та місце повідомлені належним чином. Вирішуючи спір в даній цивільній справі суд стягнув з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 214 грн. 60 коп. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суд мав стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 229,40 грн., а тому суд має стягнути додатково з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 14,80 грн. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

09.01.2014 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову [PERSON] вказала наступне: сторони одружені з 26 серпня 2003 року, шлюб зареєстрований у Відділі РАГС Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №304. Дошлюбне прізвище позивачки "[PERSON]". Від спільного життя сторони дітей не мають, спільно не мешкають, сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки втрачені почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають, сумісне господарство не ведуть. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, на примирення не згодна, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]", справу слухати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав, на примиренні не наполягає, справу слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що сторони не ведуть сумісного господарства, в родині відсутнє порозуміння, втрачено взаємні почуття. Дану сім`ю зберегти не можливо. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

09.01.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву №б/н від 03.12.2012 року, згідно якої отримала кредит в сумі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 28.11.2019 рік [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 43469 грн. 68 коп.. Просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 43469 грн. 68 коп. та сплачені судові витрати. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 03.12.2012 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Заяви №б/н від 03.12.2012 року, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з поверненням кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 1.1.6.1 умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Внаслідок порушення відповідачем строків сплати боргу та відсотків за користування даним кредитом у неї виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2019 року становить 43469 грн. 68 коп, з яких 3378 грн. 13 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 458 грн. 43 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 37086 грн. 94 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна ставка) - 2046 грн. 18 коп. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд погоджується з розрахунками позивача, відповідач не виконав умови кредитного договору, позивач має право вимагати погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач позов визнав, тому суд вважає за небхідне позов задовільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

09.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її синові [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, яке видане 14.08.1996 року міською службою приватизації державного житлового фонду м. Миколаєва на квартиру [ADDRESS]. Заявниця зазначила, що її син помер [INFO] року і після смерті останнього відкрилася спадщина. Однак вона не може оформити свої спадкові права в нотаріальних органах, через те, що у зазначеному свідоцтві про право власності на житло прізвище її сина помилково записане як [PERSON]. В судове засідання заявниця не з'явилася. При цьому до суду надійшла заява представника заявниці адвоката Астаніної Л.Д. про підтримання вимог заявниці і клопотання розглядати справу за відсутності заявниці та її представника. Представник заінтересованої особи, будучи належно повідомленим, в судове засідання не з'явився. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що заявниця виступає спадкоємцем [PERSON], який помер [INFO] року в с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області у віці 59 років. (а.с. 7) Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. від 16.02.2015 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина [PERSON] у зв'язку із розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 14.08.1996 року міською службою приватизації державного житлового фонду м. Миколаєва на квартиру [ADDRESS] та у свідоцтві про смерть. Так в свідоцтві про право власності на житло прізвище власника значиться як "[PERSON]", в той час як в свідоцтві про смерть - "[PERSON]". (а.с. 5, 7) Дослідивши у сукупності надані письмові документи та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що свідоцтво про право власності на житло дійсно видане і належить саме [PERSON], а не будь-якій іншій особі. На це вказують дані зафіксовані в документах та події в особистому житті [PERSON], які повністю узгоджуються між собою та в часі. Що стосується розбіжностей в написанні прізвища [PERSON] в документах, які видавалися в різні періоди життя на ім'я останнього, то суд приходить до переконання, що ці відмінності є результатом можливих помилок при заповненні цих документів службовими особами, в тому числі при перекладі з російської на українську мову, а також наслідком зміни звичаїв щодо присвоєння імен, прізвищ, по-батькові з плином часу. З огляду на викладене вимоги заявниці є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

09.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, як колишнього директора спортивної школи, грошових коштів у відшкодування майнової шкоди, завданої: безпідставним нарахуванням і виплатою заробітної плати в сумі 23729 грн 41 коп., порушенням законодавства про оплату праці за сумісництвом у сумі 490 грн 75 коп., порушенням законодавства про оплату відпускних у сумі 1374 грн 30 коп., безпідставним відшкодуванням витрат на відрядження та харчування в сумі 80 грн. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали і наполягали на задоволенні. Відповідач не з'явився з причин, що визнані судом не поважними. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та наказне провадження № 750/8344/14 суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач працював у позивача на посаді директора і був звільнений з роботи 05.08.2014 року на підставі пп. 1, 11 ст. 41 КЗпП України (а. с. 28). Як убачається з Акту про результати позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позашкільного навчального закладу "Дитячо-юнацька спортивна школа з веслування на байдарках і каное" Чернігівської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" від 08.02.2014 року, складеного Державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області, та Вимоги про усунення порушень (а. с. 7 - 17, 25, 26), з вини відповідача в період з 01.09.2011 року по 01.12.2013 року було порушено законодавство України з питань оплати праці, що призвело до безпідставного нарахування і виплати праціникам спортивної школи: заробітної плати на загальну суму 23729 грн 41 коп., за роботу сумісництвом у сумі 490 грн 75 коп., відпускних на загальну суму 1374 грн 30 коп., а також витрат на відрядження та харчування в сумі 80 грн. Таким чином, незаконними діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди на загальну суму 25674 грн 46 коп. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Виходячи з положень пунктів 1, 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, для обчислення середньої заробітної плати відповідача слід брати його заробіток за останні 2 календарні місяці роботи, що передують його звільненню, тобто за червень-липень 2014 року. Позивач не визначив розмір середньомісячного заробітку відповідача, проте як слідує з матеріалів наказного провадження № 750/8344/14 (с. 3), його заробіток за червень-липень 2014 року складав 1512 грн 45 коп. і 2237 грн 27 коп. відповідно. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню у відшкодування завданої позивачу майнової шкоди 1874 грн 86 коп. /(1512.45 + 2237.27) : 2/.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

09.02.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 500грн. на утримання дочки [PERSON] , [INFO], на тих підставах, що відповідач не допомагає добровільно. Перебували у фактичному шлюбі з 2008р. по вересень 2014р. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги в повному обсязі і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 500грн. , оскільки вона платить за садок, а також починається школа і треба платити за школу. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково і зазначив, що допомагав іноді позивачу, давав гроші та продукти, на теперішній час не згодний платити аліменти на утримання дочки в розмірі 500грн., оскільки сам не працює, а займається сільським господарством і згоден платити менше. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008р. по вересень 2014р. У цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина мешкає разом з позивачем, і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 23 від 05.02.2015р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що позивач не надала розрахунок витрат на утримання дочки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 450грн. щомісячно на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 09.02.2015р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 09.02.2015р.

Outcome: partial