Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

17.11.2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування вказаного позову зазначила про те, що 31.01.2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. У шлюбі [INFO] р. у них народивася син [PERSON]. Останнім часом між позивачкою та відповідачем почали виникати постійні конфлікти і непорозуміння. Відповідач неодноразово завдавав позивачці тілесних ушкоджень, останнього разу це трапилося 05.11.2017 року, в результаті чого вона звернулася до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві із відповідною заявою. З огляду на зазначене, позивач не бачить сенсу у подальшому підтриманні сімейних відносин та збереженні сім"ї. 10.01.2018 р. позивач збільшила заявлені позовні вимоги та подала до суду нову редакцію позовної заяви, в якій окрім розірвання шлюбу також просила суд визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], разом з нею, посилаючись на те, що відповідач декілька разів висловлювався з погрозами на її адресу про те, що забере у неї дитину. В судове засідання позивачка не з'явилась, про розгляд справи була повідомлений судом належним чином, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач також подав до суду заяві про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Представник 3 особи - служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, з заявами про неможливість розгляду справи за відсутність представника не звертався. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. 31.01.2015 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 85 (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач веде аморальний спосіб життя, безпідставно застосовує до позивача фізичну силу. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, при цьому позивачці необхідно повернути дошлюбне прізвище "Біла". Як наголошує ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як регламентовано ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 8). Вік дитини, а це на час розгляду справи становить один повний роки, вказує на те, що дитина фізіологічно та морально пов'язана з природою матері, яка піклується і турбується за його стан здоров'я та духовний розвиток. За таких обставин суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю, яка має задовільний фінансовий стан, належні житлові умови та вкладає всі зусилля для забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.133, 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 640 грн. 00 коп. судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу, які були сплачені позивачкою при зверненні до суду, що документально підтверджено квитанцією, та судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. в частині визначення місця проживання дитини.

Outcome: approved