Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

15 травня 2020 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся Виконавчий комітет Житомирської міської ради із вказаним позовом, в якому його представник просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що мати дитини самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не приймає належної участі в її вихованні та утриманні. Крім того, представник позивача просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів щомісячно, на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. Ухвалою судді від 21 травня 2020 року позовну заяву Виконавчого комітету Житомирської міської ради було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. 29 липня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю і просить позов задовольнити. 29 липня 2020 року представник третьої особи також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю і просить позов задовольнити. Від [PERSON] заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. З огляду на викладене та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 6 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження і витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, де відомості про батька дитини записані за вказівкою відповідача, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.10, 11). Як вбачається з копії наказу Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №99 від 11 жовтня 2019 року, малолітній [PERSON] з 11 жовтня 2019 року перебуває на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Житомирської міської ради як дитина, яка проживає в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.12). Фактично з моменту народження сина його мати, [PERSON] , злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не створює належних та безпечних умов для проживання дитини, не забезпечує сину належного лікування та догляду, не працює, зловживає спиртними напоями. Працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, фахівцями із соціальної роботи Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, працівниками правоохоронних органів та медичними працівниками з [PERSON] систематично проводиться профілактично-роз`яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, надаються рекомендації щодо можливості працевлаштування, погашення кредитних заборгованостей, дотримання порад та рекомендацій лікарів по догляду за дитиною. [PERSON] всі поради та рекомендації ігнорує. Згідно Акта органу внутрішніх справ України і закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31 серпня 2019 року і повідомлення КП «Дитяча лікарня» ЖМР за №04/4-967 від 02.09.2019 (а.с.15, 16), 31 серпня 2019 року [PERSON] було доставлено до КП «Дитяча лікарня» ЖМР після того, як мати в черговий раз перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння і залишила дитину без нагляду у коридорі будинку. Після влаштування дитини до лікарні його мати модель поведінки не змінила: продовжує зловживати спиртними напоями, соціальні виплати повністю витрачає на алкоголь, не працює. Всю родину весь час матеріально утримує бабуся [PERSON] . Відповідно до виписки з медичної картки дитини, [PERSON] має серйозні захворювання та потребує систематичного лікування і реабілітації (а.с.13). [PERSON] під час перебування сина в сім`ї цими питаннями не займалась взагалі, внаслідок чого стан здоров`я дитини та її психічний розвиток лише погіршився. 02 жовтня 2019 року малолітнього [PERSON] влаштовано до комунального закладу «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради з метою забезпечення належної реабілітації та догляду (а.с.17). З часу влаштування [PERSON] до комунального закладу працівниками служби (управління) спільно з фахівцями Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснювались систематичні відвідування матері за її місцем проживання, копії актів додаються (а.с.18-20). Крім того, декілька разів [PERSON] запрошували на комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, де з нею систематично проводились бесіди з приводу необхідності ведення здорового способу життя, працевлаштування. Їй було запропоновано пройти курс з реабілітації від алкогольної залежності, але [PERSON] категорично відмовилас, всі поради та рекомендації проігнорувала. Зазначені факти свідчать про те, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] і без поважних причин не виявляє щодо нього батьківського піклування. Згідно висновку органу опіки і піклування №853 від 23.07.2020, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №853 від 23.07.2020, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007 визначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Статтею 170 СК України визначено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини від батьків або одного з них (ст.164 СК України), в тому числі у разі залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на викладене та враховуючи, що у судовому засіданні встановлено неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини, відсутність у справі доказів того, що відповідач робить це з поважних причин, суд з урахуванням обставин даної справи вважає виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд, враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на її утримання на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею вразі, якщо на час розгляду справи опіка над нею не встановлена. Згідно ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання батьків утримувати дитину, яка потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможна надавати її своїй неповнолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і ухвалює рішення щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved