Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» зазначивши, що являється власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER]. 08 липня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 12-00/80014, на строк до 08.07.2014 р. 18 квітня 2014 року, близько 06-55 годині, він виявив значні пошкодження та сліди злому свого автомобіля, який був 17.04.2014 року припаркований по вул. Л. Бородича,6 в м. Кривому Розі, про що він негайно повідомив в диспетчерський центр відповідача та Довгинцівський РВ КМУ. Цього ж дня ним відповідачу була подана заява про настання страхового випадку відповідно до умов п. 32.1.5 укладеного договору. За результатами вказаної події 05 червня 2014 року був складений страховий акт № 000018718, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 19739,87 грв. В акті вказано, що зазначена подія є страховим випадком, тому відповідач зобов'язаний був виплатити йому страхове відшкодування. Однак в порушення п. 35.4. договору страхування відповідач в строк до 26 червня 2014 року виплату страхового відшкодування йому не здійснив, станом на 08 вересня 2014 року прострочення оплати складає 73 календарних дня. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 19739,87 грв., суму пені відповідно до п. 31.4.2. договору страхування в розмірі 922,09 грв. та суму моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача у розмірі 5000,00 грв. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача Морозова О.Б. позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти задоволення вимог щодо стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування та пені за порушення строків виплати страхового відшкодування. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнала, вказавши, що правовідносини, що існують між сторонами є зобов'язальними. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання моральна шкода можу відшкодовуватися лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Умовами договору врегульовані норми статей 625,992 ЦК України, які не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди, тому просила в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] (л.с. 3 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). 08 липня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Криворізької філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 12-00/80014, строк дії якого до 08.07.2014 р. (л.с.4-6 - копія договору). 18 квітня 2014 року [PERSON] було подано голові Правління ПАТ «УСК «Гарант Авто» заяву (повідомлення) про подію, відповідно до якої 18 квітня 2014 року , о 06-55 годині, його автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] було пошкоджено внаслідок протиправних дій третіх осіб (л.с. 8 - копія заяви, л.с. 9 - копія пояснення) та подано заяву до Довгинцівського РВ КМУ (л.с. 11 - копія талону- повідомлення). 05 червня 2014 року представником ПАТ «УСК «Гарант-Авто» був складений страховий акт № 000018718, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 19739,87 грв. Відповідно до п. 2.1 вказаного акту зазначена подія є страховим випадком (л.с. 12 - копія страхового акту). Згідно п. 35.4 договору добровільного страхування № 12-00/80014, страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня страхового акта. Якщо відносно одержувача страхового відшкодування за цим страховим випадком порушена кримінальна справа, рішення про здійснення виплати або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування після закінчення провадження у справі. Відповідно до п. 31.4.2. договору, при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нарахована пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 3 ч. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суми страхового відшкодування та пені за порушення строків виплати страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23 і 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Проте укладеним сторонами договором відшкодування моральної шкоди не було передбачено. Закон України «Про захист прав споживачів», яким позивач обґрунтовував свої вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди, визначає, що відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу, може мати місце, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), і відшкодовується відповідно до закону (п. 5 ч. 1 ст. 4). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», продукція - це будь-яке рухоме майно, включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною іншого рухомого або нерухомого майна. Термін "продукція" включає також електроенергію. З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial