Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

12 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено та згідно редакції від 23 квітня 2019 року просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3020 від 19.11.2018 року, здійснений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належать на праві власності [PERSON] . Зобов`язати ВАТ «ТАСКОМБАНК» до належного виконання кредитного договору № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, розгляду заяв [PERSON] , щодо реструктуризації заборгованості. Свої вимоги мотивувала тим, що виконавчий напис нотаріуса виданий з грубим порушенням норм діючого законодавства та процедури звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, також відповідач не надав нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитному договору, яка існувала на день вчинення виконавчого напису, що дає підстави вважати, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що і є предметом позову. Ухвалою судді від 13.03.2019 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 20 березня 2019 року представник позивача звернулась до суду з клопотанням, в якому просила вжити заходи забезпечення позову по цивільній №520/4968/19 справі шляхом зупинення виконавчого провадження № 58235886, щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належать на праві власності [PERSON] , що перебував у провадженні Приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича Виконавчий округ Одеської області. Ухвалою суду від 22.03.2019 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено. 02 квітня 2019 року та згодом 09 квітня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з клопотаннями, в яких просила: витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М, адреса: 79026, м. Львів, вул. Рубчака, 5, належним чином засвідчені копії документів, що подавалися ПАТ «ТАСКОМБАНК» та на підставі, яких був здійснений виконавчий напис, №3020 від 19.11.2018 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., на договорі застави транспортного засобу № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., р. № 373; витребувати із Одеська дирекція УДППЗ "Укрпошта" адреса: 65001, м. Одеса, вул. Садова, 10 інформацію, чи надсилалась в період від'28.02.2017 року по 19.11.2018 року на адресу [ADDRESS] на ім`я [PERSON] будь-яка кореспонденція від ПАТ «ТАСКОМБАНК», якщо так, то яка саме кореспонденція, чи була вручена [PERSON] ; витребувати із Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, належним чином засвідчені копії документів, що до відступлення права вимоги на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК». Окрім того, представник позивача просила вжити заходи забезпечення позову по цивільній №520/4968/19 справі шляхом зупинення виконавчого провадження № 58235886 щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобілю марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , що перебуває у провадженні Приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича Виконавчий округ Одеської області. Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено в повному обсязі, а у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено через необґрунтованість. 20 березня 2019 року представник позивача звернулась до суду з клопотанням, в якому знову просила вжити заходи забезпечення позову по цивільній №520/4968/19 справі шляхом зупинення виконавчого провадження № 58235886, щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належать на праві власності [PERSON] , що перебував у провадженні Приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича Виконавчий округ Одеської області. Ухвалою суду від 22.03.2019 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено. 02 квітня 2019 року та згодом 09 квітня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з клопотаннями, в яких просила: витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М, адреса: 79026, м. Львів, вул. Рубчака, 5, належним чином засвідчені копії документів, що подавалися ПАТ «ТАСКОМБАНК» та на підставі, яких був здійснений виконавчий напис, №3020 від 19.11.2018 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., на договорі застави транспортного засобу № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., р. № 373; витребувати із Одеська дирекція УДППЗ "Укрпошта" адреса: 65001, м. Одеса, вул. Садова, 10 інформацію, чи надсилалась в період від'28.02.2017 року по 19.11.2018 року на адресу [ADDRESS] на ім`я [PERSON] будь-яка кореспонденція від ПАТ «ТАСКОМБАНК», якщо так, то яка саме кореспонденція, чи була вручена [PERSON] ; витребувати із Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, належним чином засвідчені копії документів, що до відступлення права вимоги на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК`за кредитним договором № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК». Окрім того, представник позивача просила вжити заходи забезпечення позову по цивільній №520/4968/19 справі шляхом зупинення виконавчого провадження № 58235886, щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належать на праві власності [PERSON] , що перебуває у провадженні Приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича Виконавчий округ Одеської області. Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено в повному обсязі, а у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено через необґрунтованість. У судовому засіданні, яке відбулось 18 квітня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] , знову звернулась до суду з клопотанням, в якому просила вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/4968/19 шляхом зупинення реалізації арештованого майна та передачі спірного майна транспортного засобу Hyundai Santa Fe, 2013 року випуску, ДЗН [NUMBER] на відповідальне зберігання [PERSON] . Окрім того, представник позивача просила прийняти до провадження суду позовну заяву у порядку ст.. 49 ЦПК України, в якій окрім вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №3020 від 19.11.2018 року, здійсненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. щодо звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , який належать на праві власності [PERSON] , ставить вимогу щодо зобов`язання ВАТ «ТАСКОМБАНК» до належного виконання кредитного договору № R521114527656В-Z1 від 17.02.2014 року, розгляду заяв [PERSON] щодо реструктуризації заборгованості. Також у судове засідання з`явився представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича - Громадський Олексій Васильович, який звернувся до суду з завою про вступ у справу у якості третьої особи на боці відповідачів, в якій просив допустити приватного виконавця до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову було задоволено частково. Зупинено реалізацію арештованого майна, а саме автомобілю марки Hyundai Santa Fe, 2013 року виготовлення, д.н.з [NUMBER] до набрання рішенням у справі законної сили. У задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про прийняття уточненого позову - відмовлено. А також залучено приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов в редакції від 23.04.2019 року у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала суду письмові пояснення, в яких у задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ТОСКОМБАНК» та третя особа приватний виконавець Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, доказів про поважність причини неявки суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2014 року між Публічного акціонерним товариством «ВТБ «Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52114527656B, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 344 790 гривень, із застосуванням процентної ставки в розмірі 13, 99 % річних, а Позичальник зобов`язалась в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, та повернути кредит у повному обсязі в строк до 17 лютого 2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором цього ж дня між Публічного акціонерним товариством «ВТБ «Банк» та [PERSON] було укладено Договір застави № R52114527656B-Z1, відповідно до якого Позивач передала в заставу Банку автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , 2013 року випуску, який належав їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 13 лютого 2014 року. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 572 ЦК України). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором. Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором 27 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ «Банк» та Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами застави № 270317з, за умовами якого до останніх перейшло право вимоги й за договором застави, укладеним з [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом. У зв`язку із допущенням [PERSON] простроченням платежів, 19 листопада 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною було вчинено виконавчий напис № 3020 про звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Hyundai Santa Fe ДЗН [NUMBER] , 2013 року випуску, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ТАСКОМБАНК» за період з 27.10.2017 року по 25.10.2018 року включено у розмірі: заборгованість за кредитом 258 692, 49 гривень; заборгованість по процентах 121 716, 67 гривень; нарахована пеня за період з 25.10.2017 року по 25.10.2018 року у розмірі 239 454, 37 гривень; 3500 гривень - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 623 363, 53 гривень. 29 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем було відкрито виконавче провадження № 58235886 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Законом України «Про заставу», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інтрукцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 284 Інтрукцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно п.2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. За ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно матеріалів справи, до заяви про вчинення виконавчого напису не долучена засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Слід пам`ятати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Розрахунок банку не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» . Матеріали нотаріальної справи, що були витребувані ухвалою суду від 17 квітня 2019 року свідчать, що Банком на ім`я позивача не було направлено вимогу про усунення порушень за період з 27 жовтня року, а також не надано доказів, що стягувачем надсилалася на адресу позивача вимога щодо суми заборгованості, а також виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення Натомість, Позивачем в якості доказу надано суду висновок експертного дослідження № 140 судової економічної експертизи, що був складений 27 березня 2019 року судовим експертом Бочкарьовим Денисом Олександровичем в якому вказано, що: за проведеним дослідженням даних наданих копії первинних платіжних касових документів Квитанцій за період з 17.02.2014 по 17.02.2019, вбачається, що ПАТ «ВТБ «Банк» здійснені фінансові операції з отримання коштів від позичальника [PERSON] для зарахування на рахунок за кредитним договором № R52114527656B від 17.02.2014 року в сумі 295 145 гривень. Також за проведеним дослідженням даних наданих документів, визначається що станом на 17.02.2019 року, сума заборгованості позичальника [PERSON] перед кредитором ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором складає 202 514, 29 гривень (у тому числі сума неповернутого кредиту в розмірі 141 582, 30 гривень та сума несплачених процентів за користування кредитом в розмірі 60 931, 99 гривень). З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2018 року Банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено, цього ж дня 19 листопада 2019 року на суму 623 363, 53 гривень та вказано, що дана заборгованість утворилася за період з 27 жовтня 2017 року по 25 жовтня 2018 рок Суд звертає увагу, що сума заборгованості (619 863, 53 гривень), яка банком була запропонована погасити позивачу у вимозі від 29 жовтня 2018 року відрізняється від розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, тобто вказані суми не є безспірними. У виконавчому написі до суми заборгованості внесено сума плати стягувача за вчинення виконавчого напису розмір якої не зазначено, та яка не зазначена у розрахунку заборгованості Крім того, як встановлено судом, здійснюючи виконавчий напис приватний нотаріус не отримав ні від відповідача, ні від позивача первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також суми нарахованих процентів за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Здійснена працівником Банку довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача. Незважаючи на це, всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» приватний нотаріус вважав розрахунок заборгованості, здійснений Банком, документом, який підтверджує безспірність заборгованості позичальника. Крім того, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа №520/7627/19 про стягнення з позивача на користь банку заборгогваності за кредиитним договором. Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис на заборгованості, яка не є безспірною. Вказане свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджали вчиненню виконавчого напису, відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача відповідач ПАТ «ТАСКОМБАНК» суду не надав. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 19 листопада 2018 року, який вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. не може підлягати виконанню. Вимоги позивача про зобов`язання ВАТ «ТАСКОМБАНК» до належного виконання кредитного договору № R52114527656B-Z1 від 17.02.2014 року, розгляду заяв [PERSON] щодо реструктуризації заборгованості задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Так, в першу чергу слід звернути увагу, що позивач просить зобов`язати відповідача виконувати умови кредитного договору № R52114527656B-Z1, натомість як було встановлено у судовому засіданні, що між 17 лютого 2014 року між Публічного акціонерним товариством «ВТБ «Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52114527656B. Більш того, суд вважає, що дані вимоги не можуть підлягати захисту в порядку ст.. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову та забезпечення позову, в загальному розмірі 1536, 80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial