Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

17.07.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, [PERSON] вказує, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачеммають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням суду з позивача було присуджено стягнення аліментів на утримання колишньої дружини і неповнолітньої дитини, проте виплачувати у встановленому розміру останній не може за зміною обставин, а саме зміною матеріального і сімейного стану, народження доньки. Наявність даних обставин, об'єктивно унеможливлює виконання судового рішення, що і змусило [PERSON] звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до 1/5 частини від доходу до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, з підстав викладених в цивільному позові. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, наполягала на продовженні стягнення [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] віку 3-х років і стягуються аліменти накористь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від доходу, щомісячно починаючи з 10.03.2010 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.14-16/. Вказаним рішенням підтверджено біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 17.07.2011 року між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Требуховецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області зроблено актовий запис №9 /а.с.12/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2012 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, позивачГнатенко С.С. від зареєстрованого шлюбу має доньку [PERSON], 17.01.2012 року /а.с.13/. Крім того, з 15.02.2007 року позивач працює в ТОВ «Епіцентр К» на посаді водія-експедитора, розмір його доходу зменшився та склав 24949 грн 09к. /а.с.22/. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього за рішеннями суду в частці від заробітку, зобов'язавши його сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання на утримання їх дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку(доходів), враховуючи зміну матеріального та сімейного стану позивача. Виходячи з того, що згідно статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, судвважає, що часткове задоволення позовних вимог про зменшення аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину доходів буде відповідати зазначеним принципам справедливості та неупередженості. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial