Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], в її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з моменту звернення із заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі одружилися 13 травня 2006 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. У шлюбі в сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які в даний час є неповнолітніми та перебувають на вихованні і утриманні позивача. Однак, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Рішенням Городенківського районного суду від 02 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірваний, неповнолітніх дітей залишено проживати із [PERSON] З того часу, з якого сторони перестали проживати разом, відповідач лише один раз передав позивачу гроші для дітей. [PERSON] фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він систематично їздить на заробітки в Чехію та отримує хороший заробіток, розмір якого позивачу невідомий. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання синів. Відповідач переклав виконання своїх обов'язків виключно на позивача. В даний час [PERSON] самостійно несе всі витрати по утриманню дітей. Старші сини відвідують школу та потребують збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, шкільного приладдя, навчальної літератури. Через викривлення зубів синові [PERSON] поставили вирівнюючу пластину, за яку позивач заплатила значні кошти. В умовах кризи в державі все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов'язком, однак відповідач не приймає участі у покритті цих витрат нарівні із позивачем. Діти сторін єдині у відповідача, інших утриманців він не має. Відповідач працездатний, фізично здоровий, він постійно працює за кордоном та одержує хороший, стабільний заробіток. В даний час позивач не працює, сім'я виживає лише за рахунок соціальної допомоги. За таких обставин [PERSON] має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2017 року по справі № 342/962/16-ц (провадження № 2/342/45/2017), шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Кустрин) [PERSON], [INFO], зареєстрований 13.05.2006 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 розірвано. Від шлюбу сторони мають троє дітей: [PERSON], [INFO], актовий запис № 5 від 02 серпня 2007 р., що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 074173, виданого 02 серпня 2007 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; [PERSON], [INFO], актовий запис № 6 від 14 серпня 2009 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 135823, виданого 14 серпня 2009 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; [PERSON], [INFO], актовий запис № 8 від 05 липня 2012 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 204137, виданого 05 липня 2012 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають з позивачем в с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з урахуванням, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 24.03.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved