Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

23 липня 2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством Сведбанк, який в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк та факторинговою компанією Вектор Плюс укладено Договір факторингу, відповідно до п. п. 2.1, 2.2 якого, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Тоді ж, 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК Вектор Плюс та ТОВ Кредитні ініціативи також укладено договір факторингу, згідно п. п. 2.1, 2.2 якого, ТОВ ФК Вектор Плюс відступає фактору, а саме ТОВ Кредитні ініціативи свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора за кредитним договором від 7 травня 2007 року №1907/0507/88-004, та додаткових договорів до нього, згідно яких позичальник [PERSON] отримала від АКБ ТАС-Комерцбанк кредит у сумі 20000 доларів США, та зобов`язувалася своєчасно та в повному обсязі повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Проте, відповідач [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 1 квітня 2013 року має прострочену заборгованість: за кредитом 25155,21 доларів США, по відсотках 9162,86 доларів США, пеня 10583,79 доларів США. Зазначає також, що кредитний договір забезпечений іпотекою у відповідності до договорів іпотеки від 7 травня 2007 року та 21 лютого 2008 року, що укладені між АКБ ТАС-Комерцбанк та відповідачем [PERSON] А тому, просив суд звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 423, 56 кв.м, житловою площею 173, 3 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] , та земельну ділянку розміром 0,1000 га, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , та належать [PERSON] на підставі права власності, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предметів іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 7 травня 2007 року в розмірі станом на 1 квітня 2013 року 358900 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441 грн. Ухвалою від 23 липня 2013 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні. Ухвалою Борщівського районного суду від 30 серпня 2013 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2013 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року скасовано ухвалу Борщівського районного суду від 02 жовтня 2013 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Борщівського районного суду від 08 січня 2014 року, прийнято до провадження цивільну дану справу та призначено до розгляду в судовому засіданні. Рішенням Борщівського районного суду від 26 лютого 2014 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2014 року залишено без змін. 25 січня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ задоволено касаційну скаргу позивача, при цьому рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В подальшому, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, позивачу було вказано на недоліки поданої ним позовної заяви а саме, те, що при зверненні до суду ним не було зазначено початкової ціни предмету іпотеки, та з мкетою усуненя таких надано відповідний строк. 10 січня 2018 року позивачем було надано суду висновк про вартість майна предмету іпотеки від 03.01.20018 року, складеного ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ». Заочним рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2018 року позов задоволено у повному об`ємі, та 01 березня 2018 року, за заявою позивача такому видано виконавчі листи. 07 лютого 2019 року ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області задоволено заяву відповідача про перегляд вищезазначеного рішення суду та останнє скасовано, крім того, ухвалено подальший розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та відповіді на такий, призначено справу до розгляду на 11 березня 2019 року. 20 лютого 2019 року представником відповідача адвокатом Берегуляк В.Ф. до суду подано відзив на позов, згідно якого сторона відповідача позов не визнала, з огляду недоведеності факту відступлення прав вимоги, зазначивши що відповідач [PERSON] не була належним чином та у визначеному законом порядку повідомлена про передачу 28.11.2012 року права вимоги за спірним кредитним договором іншій особі, а в даному випадку позивачу. 22 березня 2019 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої зазначив, що з моменту звернення до суду, а це 2013 рік, відбулась зміна курсу долара США, що впливає на суму стягнення на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та з огляду на кінцевий строк кредиту, за яким [PERSON] отримала грошові кошти, яким є 06.05.2017р., визначив, що станом на цю дату загальна заборгованість за кредитом складає 1\~676\~374,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 25155, 21 долара США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 666\~255 ( шістсот шістдесят шість) грн. 31 коп., по відсотках 23797,63 долара США, що за курсом НБУ складає 630298 (шістсот тридцять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 75 коп., пеня 14340,56 долара США, що по курсу НБУ складає 379820 (триста сімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 89 коп. 16 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої заявила про розірвання договору з своїм представником адвокатом Берегуляк В.Ф., укладенням у зв`язку з цим договору з іншим адвокатом. 28 січня 2020 року відповідачем вдруге подано відзив на позов, згідно якого сторона відповідача щодо задоволення позову заперечила, зокрема, посилаючись на те, що позивачем не повідомлено суд про рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року, відповідно до якого за спірним кредитним договором з відповідача на кориисть позивача стягнено 304410,42 грн., а отже позивач таким чином задовольнив свої вимоги, тому саме такий розмір слід вважати як розмір основного зобов`язання. Поряд з тим, оскільки позивач направив вимогу про дострокове повернення кредиту 9 шляхом звернення з відповідним позрвом за спірним кредитом у жовтні 2014 року) він втратив право на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором, у зв`язку з чим такі нарахування станом на 07.05.2017р. є безпідставними та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов з підстав наведених у поданій до суду позовній заяві підтримав повністю, як і вимогу щодо збільшення позовних вимог. При цьому, посилався на те, що володіє виключно даними, які направлені до суду в обгрунтування позову. Обставини за яких позивач звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості за спірним договором у 2014 році, та подальше здійснення виконавчого провадження за відповідним рішенням суду йому не відомі. Сторона відповідача в судовому засіданні позов не визнала, в задоволенні такого просила відмовити, з підстав наведених у поданому до суду відзиві на позов. Крім того, представник відповідача адвокат Дрозда В.П. зазначиів, що в межах виконавчого провадження за рішенням Борщівського районного суду від 26 травня 2015 року, за яким з відповідача стягнуто 304410,42 грн. заборгованості за спірним договором, іпотечне майно виставлено на торги, які заплановано на 27 липня 2020 року, на підставі чого вважає, що позивач підтримуючи позовні вимоги, вчиняє дії які свідчать про його намір подвійного стягнення з відповідача заборгованості за спірним кредитни договором, що також на його думку свідчить про неможливість задоволення позову. При цьому, сторона відповідача вказала, що [PERSON] заборгованість за спірним кредитом не погашається. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, між акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк та відповідачем [PERSON] 7 травня 2007 року укладений кредитний договір №1907/0507/88-004 про надання кредиту на споживчі цілі у готівковій формі через касу банку у розмірі 20000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних, на строк з 7 травня 2007 року по 6 травня 2017 року (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека: житловий будинок в [ADDRESS] який належить позичальнику. Іпотечний договір укладений 7 травня 2007 року. 21 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством Сведбанк, яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк, та відповідачем [PERSON] укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до якої п.1.1, п.2.1 договору викладено у новій редакції, а саме, пунктом 1.1 передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту вже у розмірі 30000 доларів США. Того ж дня сторони уклали іпотечний договір, яким забезпечується, в тому числі, повернення іпотекодавцем кредиту у сумі 30000 доларів США, та на забезпечення зобовязання відповідачем передано земельну ділянку розміром 0,1000 га, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . 28 листопада 2012 року за договором Факторингу № 15 публічне акціонерне товариством Сведбанк, яке виступає правонаступником акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк, відступила факторинговій компанії Вектор Плюс, а остання того ж дня теж за договором факторингу відступила товариству з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, кожен свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. Однак, відповідачем [PERSON] не виконувалися зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] по кредитному договору №1907/0507/88-004 від 07 травня 2007 року, станом на 01 квітня 2013 року допустила заборгованість, а саме заборгованість за кредитом 25155, 21 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 201065, 59 грн., по відсотках 9162, 86 дол. США, що за курсом НБУ складає 73238, 74 грн. а також пеня у розмірі 10583, 79 дол. США, що по курсу НБУ складає 84596, 23 грн. Збільшивши розмір позовних вимог, позивач зазначив, що станом на день розгляду справи в суді, через зміну курсу долара США до гривні, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором зросла, та з огляду на кінцевий строк кредиту, за яким [PERSON] отримала грошові кошти, яким є 06 травня 2017р., визначив, що станом на цю дату загальна заборгованість за кредитом складає 1\~676\~374,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 25155, 21 долара США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 666\~255 ( шістсот шістдесят шість) грн. 31 коп., по відсотках 23797,63 долара США, що за курсом НБУ складає 630298 (шістсот тридцять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 75 коп., пеня 14340,56 долара США, що по курсу НБУ складає 379820 (триста сімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 89 коп. Відповідно до п.6.1.3 кредитного договор, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до чинного законодавства України та умов іпотечного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.10.3, 11 Іпотечного договору від 07.05.2007 року, у разі невиконання іпотекодавцем умов основного зобов`язання та/або цього Договору, в тому числі умов п.9.8 даного Договору, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи основну суму боргу (кредит) та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов Основного зобов`язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також витрат, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, його реалізацію та вартість послуг незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений з Оновного зобов`язання, іпотекодавець не повернее іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання. При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Аналогічні права іпотекодержателя зазначені і в Іпотечному договорі від 21.02.2008 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.6\~ст.3\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.12\~цього ж\~закону,\~у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.33 цього закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно висновку про вартість майна від 03.01.20018 року складеного ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» вартість майна переданого в іпотеку, а саме: ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №471283 від 27 квітня 2007 року складає 2072479 (два мільйони сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень; ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0, 1000 (кадастровий номер 6120810100:02:004:0331), що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №20912 від 11 жовтня 2007 року складає 64410 (шістдесят чотири тисячі чотириста десять) гривень. \~ \~ \~ \~Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 33 \~Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобовязанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобовязання іпотекодержателю не завдано збитків. Поряд з тим, судом встановлено, що з моменту звернення позивача до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки та до дня ухвалення судового рішення, а це період з 23 липня 2013 року по даний час, щодо спірних правовідносин судом першої інстанції 26 лютого 2014 року було ухвалено рішення, за яким в задоволенні позову було відмовлено, та яке 25 січня 2017 року було скасоване судом касаційної інстанції. Після постановлення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та до моменту ухвалення судом касаційної інстанції свого рішення, позивач 28 жовтня 2014 року подав до суду заяву щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за спірним кредитним договором у сумі 596655,51 грн. станом на 01.09.2014р. Рішенням Борщівського районного суду від 26 травня 2015 року, яке набрало законної сили 09 жовтня 2015р., зазначений позов було задоволено частково та постановлено стягнути з відповідача 304410,42 грн. На виконання такого позивачу 22 липня 2016 року направлено виконавчі листи. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 01 квітня 2013 року складала 25155, 21 дол. США, станом на 06 травня 2017р. - за кредитом - 25155, 21 долара США, по відсотках 23797,63 долара США, пеня 14340,56 долара США. Належних доказів про відсутність заборгованості [PERSON] перед позивачем суду надано не було, не здобуто таких і в ході судового розгляду. При цьому, суд твердження відповідача не знаходить такими, що спростовують підстави нарахування позивачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором станом на 06 травня 2017р. Аналізуючи всі обставини по справі в їх сукупності, докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, суд враховує і правову позицію Верховного суду, відповідно до якої стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 22.05.2019 р. у справі №640/18356/17, постанова Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі №761/31346/13?ц, постанова Верховного Суду від 31.10.2018 р. у справі №2?1513/10). В цих правовідносинах визначальною є постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 р. у справі №921/107/15?г. Вона містить кілька основоположних принципів, які активно застосовують суди: якщо внаслідок судового стягнення предмета іпотеки у кредитора залишилася непогашена заборгованість за основним зобов`язанням, то основне зобов`язання не припиняється відповідно до положень ст. 599 ЦК України; за рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі; застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням. Не вважається подвійним стягненням звернення стягнення на предмет забезпечення за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості (навіть якщо був отриманий, але не звернений до виконання виконавчий лист). У постанові від 27.09.2018 р. у справі №910/23408/17 Верховний Суд зазначив, що задля уникнення подвійного стягнення боржник, який погасив заборгованість за основним зобов`язанням (за яким видано виконавчий лист), має право звернутися до суду із заявою в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України або ст. 328 ГПК України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, Верховний Суд відійшов від доктрини «автоматичного подвійного стягнення» та поклав обов`язок захистити своє право на боржника. На підставі ст.ст. 526, 638, 1054, 1077, 1078, 1081 Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved