Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

30 грудня 2017 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили визнати за ними право власності по ? частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Шмаївка по вул. Лісна, 17 Чернігівського району Чернігівської області після померлого 28 січня 2009 року [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька залишилась спадщина. Приватним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, позивачі позбавлені можливості успадкувати житловий будинок в нотаріальній конторі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] під час судового засідання позов підтримали та просили його задовольнити, вказуючи, що спір з приводу спадщину між ними відсутній та позивач [PERSON] повідомив, що не бажає виділяти свою частку з майна колгоспного двору. Відповідач Дніпровська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечила явку свого представника в судове засідання, через канцелярію суду надавши лист про розгляд справи у відсутність їх представника, вказавши про визнання позову. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.14), [PERSON] помер 30 вересня 2009 року, про що Виконкомом Дніпровської сільської ради Чернігівського району 02 жовтня 2009 року складено актовий запис № 21. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Лісна, 17 в с. Шмаївка Чернігівського району, Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], що володів будинком, відповідно до по господарських книг сільської ради. Членами колгоспного двору були : дружина [PERSON], син [PERSON], оскільки станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідкою Дніпровської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.37). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 Про порядок державного обліку житлового фонду і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору, що не позбавляло права на частку у майні колгоспного двору при виділі з колгоспного двору інших членів колгоспного двору або при поділі колгоспного двору. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] не заявляв вимог про виділ своєї частки з майна колгоспного двору, не заявляла таких вимог і [PERSON]. Так, як слідує з наданої копії спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] після його смерті з заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON], що є дітьми померлого. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, а також вказала в заяві, що не претендує на отримання свідоцтва про право власності згідно ст.60 Сімейного кодексу України. Відповідно до відповіді КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», право власності на нерухоме майно, що знаходиться по вул. Лісна, 17, с. Шміївка Чернігівського району Чернігівської області в Чернігівському РБТІ не зареєстровано. 04 грудня 2017 року нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.17), [PERSON] померла 10 вересня 2014 року, про що виконкомом Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 12 вересня 2014 року складено актовий запис № 17. За повідомленням нотаріальної контори після померлої 10 вересня 2014 року [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом та перешкоджає у реєстрації його речових прав. Як слідує з довідок Дніпровської сільської ради Чернігівського району та області даний житловий будинок в с. Шмаївка, вул. Лісна, 17 обліковувався за [PERSON] та йому виділялась земельна ділянка під забудову будинку. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає поновленню, а їх вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Шмаївка, вул. Лісна, 17 Чернігівського району Чернігівської області задоволенню.

Outcome: approved