Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, із урахуванням змінених позовних вимог, просить встановити факт, що померлий 24.10.2015 року [PERSON] був сином [PERSON], померлої 12.05.1999 року; встановити факт, що померлий 24.10.2015 року [PERSON] фактично до 6-ти місяців прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої 12.05.1999 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області. визнати за ним За ворітним [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2.64 умовних кадастрових гектара, розташовану на території [PERSON] сільської ради Тиврівського району, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 24.10.2015 р. в с. Селище Тиврівського району Вінницької області, який успадкував вказане право після смерті своєї матері [PERSON], померлої 12.05.1999 році в с. Селище Тиврівського району Вінницької області. Позов обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 12.05.1999 року, відкрилась спадщина на вказану земельну частку (пай). Його батько [PERSON] син [PERSON] спадщину після її смерті прийняв, вступивши у володіння спадковим майном в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. 24.10.2015 року батько помер. Він його спадкоємець першої черги за законом. Прийняв його спадщину, так як на момент відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом з ним та в установлений законом шестимісячний термін не відмовився від спадщини. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) законом не має можливості в зв'язку з тим, що сертифікат на право земельну частку (пай) серії РН № 048145, виданий в 29.03.2001 року, втрачений, про що в газеті «Маяк» від 21.07.2017 року розміщено оголошення, що стверджуються постановою нотаріуса [PERSON] державної нотаріально контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1328/02-31 від 03.08.2017 року. Крім того, перешкодою в оформленні спадкових прав в нотаріальною порядку є те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті власниці документу. Також перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину є те, що відсутній актовий запис народження батька [PERSON] Залучена судом як співвідповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить встановити факт, що вона фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 12.05.1999 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області та визнати за нею право на земельну частку(пай) у землі, розміром 2.64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території [PERSON] сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12.05.1999 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] її мати. Після її смерті відрилась спадщина на вказану частку (пай). Крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є її брати: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також сестри - [PERSON] та [PERSON], яка померла 03.11.2013 року, а також діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. [PERSON] також є спадкоємцем за законом першої черги, він помер 24.10. 2015 р. Вона прийняла спадщину після смерті матері, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, починаючи з дня її смерті доглядала за спадковим будинком, зробила у ньому невеликий ремонт (покрасила вікна, двері, побілила стіни), частину будинку, у якій проживала матір, закрила на свій ключ, у неї на руках залишились оригінал свідоцтва про право особистої власності на спадковий житловий будинок, ощадна книжка на ім'я [PERSON]. Після смерті матері вона отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] [PERSON] первісний позов підтримав, просить його задоволити з викладених підстав. Зустрічний позов не визнав, вважає його безпідставним, оскільки [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона не подала заяву про прийняття спадщини, доказів про передачу їй правовстановлюючих документів спадкодавицею не надано. Відповідач позивач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов в частині встановлення факту родинних відносин та прийняття спадщини визнали повністю, щодо визнання права на земельну частку (пай) частково на ? частину даного майна, зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у заяві. [PERSON] пояснила, що на час смерті матері [PERSON] з нею вона не проживала, проте вона вступила у володіння спадковим майном, а саме частиною будинку, що в с. Селище, по вул.. Зарічній, 45. Даний будинок поділений на дві частини, що облаштовані окремими входами. В одній із частин будинку проживав її брат [PERSON] з сім'єю, в іншій частині - їх мати. Після смерті матері в шестимісячний строк частину будинку, в якому вона проживала, доглядала вона, проводила ремонтні роботи, прибирала, пофарбувала вікна, двері білою фарбою, побілила стіни в кімнатах. В цій частині будинку знаходились її особисті речі. Ключ від даної частини будинку був у неї та в [PERSON] Крім того, ще за життя матір їй відала свою ощадну книжку та свідоцтво про право власності на даний будинок. Представник [PERSON] [PERSON] зазначив, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вчинила дії, що були направлені на збереження спадкового майна. У неї на руках оригінали правовстановлюючих документів спадкодавиці, саме [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай), що був виданий на ім'я її матері. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Подав заяву, в якій визнав позов [PERSON], просить справу розглядати у його відсутності. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. 12.05.1999 року в с. Селище Тиврівського району померла [PERSON] (а.с.6). На час смерті вона була зареєстрована в [INFO] ( на даний час Зарічна), 45, що стверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради від 29.11.2017року №2994 (а.с.96). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка ( пай ) площею 2,64 умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Тиврівського району Вінницької області. За життя [PERSON] була членом КСП "Селищанське" с. Селище Тиврівського району Вінницької області і мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності даного КСП відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю від 28.12.1995 року та Списку членів КСП, долученого до нього, в якому вказана [PERSON] за № 203 (а.с.11-13, 65,71). Право [PERSON] на земельну частку (пай) також стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 048145 від 29.03.2011 р., що вбачається із витягу з Книги реєстрації сертифікатів направо на земельну частку (пай), що видаються [PERSON] районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству (кооперативу, товариству) [PERSON] сільської ради (а.с. 14), копією сертифікату (а.с.67). Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 р № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Тому з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю на КСП "Селищанське" с. Селище Тиврівського району Вінницької області, а саме з 28 грудня 1995 року [PERSON] набула право на вищевказану земельну частку (пай). Вартість земельної частки (паю) становить 64453, 02 грн., що стверджується інформаційною довідкою № 196/0/205-17 від 25.07..2017 р. (а.с. 15), витягом про нормативно-грошову оцінку (а.с.66). [PERSON] та [PERSON] її діти, спадкоємці за законом першої черги ( ст. 529 ЦК УРСР). Факт, що [PERSON] був сином [PERSON] стверджується виписками з погосподарської книги [PERSON] сільської ради за 1986-1990 р.р., 1991-1995р.р., згідно яких, [PERSON] голова двору, [PERSON], [INFO] її син (а.с. 94-95); довідками виконкому [PERSON] сільської ради №№2994, 2995 від 29.11.2017 року, згідно якої, [PERSON], яка померла 12.05.1999 року матір [PERSON], 1933р.н. (а.с.96,97), показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які даний факт підтвердили в судовому засіданні. Крім того, він не заперечується відповідачем [PERSON] Факт, що [PERSON] була дочкою [PERSON] стверджується її свідоцтвом про шлюб, згідно якого, її дошлюбне прізвище «Заворітня» (а.с.64); свідоцтвом про її народження, в якому матір»ю вказана «Заворітня Анна Лазарівна» (а.с.63). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що стверджується листом Державного нотаріального архіву від 06.10.2017 року №2489/01-18 (а.с.50). Разом з тим, відповідно до чинної на час відкриття спадщини ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 15.12.1988 року виконкомом [PERSON] сільської ради на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів №143 від 21.07.1988 року колгоспному двору, головою якого була [PERSON], було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння в с. Селище, по вул..Фрунзе ( на Зарічна), 45. Право власності на даний будинок зареєстровано 15.12.1988 року в БТІ (а.с.69). Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вступили у володіння зазначеним будинком, що стверджується зібраними у справі доказами, а саме актом від 02.08.2017 року (а.с.70), згідно якого, починаючи з 12.05.1999 року до 2004 року [PERSON] користувалась частиною будинку матері, що в с. Селище, вул.. Зарічна ( до перейменування Фрунзе), 45, доглядала її, провела поточний ремонт, покрасила вікна; довідкою виконкому [PERSON] сільської ради від 29.11.2017 року №2995 (а.с.97), відповідно до якої, в даному будинку [PERSON] проживав на день смерті матері [PERSON] та до своєї смерті 24.10.2015 року, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON], 1951р.н., уродженка та жителька с. Селище, вул.. Зарічна, 39, показала, що на час смерті [PERSON] проживала в [INFO], в дочки- Хоміцької З. Її дочка [PERSON] проживала в м. Гнівань, а син [PERSON] в с. Селище, по вул.. Зарічна, 45. Даний будинок поділений на дві частини, які мають окремі входи, а в середині між ними двері. В одній із них проживав [PERSON] до своєї смерті, а в іншій - [PERSON] Перших шість місяців приблизно два рази в місяць після її смерті до частини будинку, якою фактично за життя користувалась [PERSON], приходила [PERSON], білила стіни в середині та зовні будинку, прибирала в ньому, там знаходились її речі. У неї був ключ від дверей вказаної частини будинку. Більше ніхто із дітей [PERSON] до будинку не приходив. Свідок [PERSON], [INFO], житель [INFO], показав, що [PERSON] померла в 1999 році. Після її смерті в той рік влітку на прохання [PERSON] в одній із частин будинку № 45 по вул.. Фрунзе ( на даний час Зарічна) в с. Селище він чіпляв люстру. В той час в будинку велись ремонтні роботи, стояли відра з вапном. Свідок [PERSON], [INFO], жителька с. Селище, вул.. Шевченка, 263, показала, що її мати [PERSON] рідна сестра [PERSON] та [PERSON] дочка [PERSON] ЇЇ будинок в с. Селище, по вул.. Зарічна (колишня Фрунзе), 45, поділений на дві частини з окремими входами. На час смерті бабуся [PERSON] проживала з її мамою в с. Селище, по вул.. Шевченка, 263, звідки її і поховали, так як [PERSON] пив, її не доглядав. На час її смерті він проживав в її будинку, в одній із частин, де продовжував проживати до кінця свого життя. Після її смерті з першого місяця і впродовж шести місяців частину будинку, в якій проживала бабуся, доглядала [PERSON], прибирала в ньому, фарбувала стіни, батареї, вікна. Інколи вона їй допомогала. [PERSON] брала у них ключі від вхідних дверей до даної частини будинку. Її мати померла. Ні її мати, ні вона, ні її брат на спадщину після смерті [PERSON] не претендують. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] мати [PERSON] На час її смерті вона проживала в дочки [PERSON] в с. Селище, по вул.. Шевченка. Коли померла [PERSON], в її будинку по вул.. Зарічна, 45, в с. Селище залишився проживати її син [PERSON]. Перших 6 місяців з дня смерті [PERSON] [PERSON] приходила також до будинку. Свідок [PERSON], жителька с. Селище, вул.. Франка,16, показала, що [PERSON] мати [PERSON] Після її смерті він проживав в будинку по вул.. Зарічна, 45, в с. Селище. Даний будинок на дві частини з окремими входами. В одній проживав [PERSON], а в іншій [PERSON] Таким чином, суд вважає, що і [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] Питання про прийняття спадщини іншими спадкоємцями [PERSON] не ставиться. Відповідно до нотаріально завірених заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] вони не приймали, на нею не претендують (а.с. 74-78). Згідно чинної на час відкриття спадщини ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. Відтак, [PERSON] і [PERSON] мають право на ? спадкового майна [PERSON] кожен. 24.10.2015року [PERSON] помер (а.с.5). На час смерті він проживав та був зареєстрований в [INFO] (колишня Фрунзе), 45, що стверджується будинковою книгою (а.с. 17-19). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину земельної частки (паю) площею 2,64 умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що успадкована ним після смерті матері [PERSON] За життя [PERSON] спадковим майном не розпорядився. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49329460 від 0310.2017 року заповіт від його імені в Спадковому реєстрі не зареєстровано (а.с. 37). Позивач [PERSON] його син, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), єдиний спадкоємець за законом першої черги ( ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України спадщину після його смерті позивач прийняв, подавши в установлений законом шестимісячний строк - 19.03.2016 року заяву про прийняття спадщини до [PERSON] державної нотаріальної контори, що стверджується листом даної нотаріальної контори від 03.10.2017року №1761/01-16 (а.с.35). Постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 8.12.2017 року №226/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай) видано після смерті [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну частку (пай) після смерті [PERSON] постановою державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори від 03.08.2017 року №1338/02-31 Проте, виходячи з вищевикладеного, зазначене не позбавляє їх права на отримання спадкового майна у відповідній частці. Документально підтверджені судові витрати [PERSON] складають 960 грн. судового збору ( 640 грн. щодо позову майнового характеру та 320 грн. щодо встановлення факту (окреме провадження). Позивач [PERSON] судовий збір не сплачував, так як відповідно до п. 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати як інвалід 1 групи (а.с. 16,178). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються. За таких обставин, оскільки судовий збір [PERSON] не сплачувався, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в прибуток держави судовий збір за його позов пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового характеру відповідно до ставок на час пред'явлення позову в сумі 322,26 грн. ( 64453,02 грн. (ціна позову) /2х1%). На підставі викладеного та

Outcome: approved