Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (UTICO) на її користь 17333 грн. 18 коп., а саме: спричиненої їй шкоди, пов'язаної зі стаціонарним та амбулаторним лікуванням - в сумі 1632 грн. 45 коп.; спричиненої їй шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності у вигляді допомоги у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати за кожний місяць з 16.08.2011 року до 13.03.2012 року на загальну суму 7025 грн. 45 коп.; пені за період з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року на загальну суму 2220 грн. 48 коп.; трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов'язання за період з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року на загальну суму 454 грн. 80 коп.; спричиненої моральної шкоди в розмірі 5000 грн.; витрати на правову допомогу адвокатів в сумі 1000 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 21000 грн., а саме: моральну шкоду на загальну суму 20000 грн.; витрати на правову допомогу адвокатів в сумі 1000 грн.; а всього стягнути з відповідачів на її користь 38333 грн. 18 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16.08.2011 року в м. Ромни Сумської області по вул. Конотопській поблизу АЗС «АNР» сталася дорожньо-транспортна пригода, при якій водій [PERSON], керуючи автомобілем КАМАЗ-65115, р.н. [NUMBER], що належить [PERSON], грубо порушив правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2102 р.н. [NUMBER] під керуванням її чоловіка [PERSON], що призвело до спричинення їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ще трьом пасажирам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спричинені легкі тілесні ушкодження, а також зазнав механічного пошкодження і не може використовуватись за призначенням їх автомобіль ВАЗ-2102. Після ДТП вона була доставлена до травматологічного відділення Роменської ЦРЛ де з 16.08.2011 року по 23.08.2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, а потім до 13.03.2012 року - на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога та лікаря психіатра. Вище вказаний автомобіль КАМАЗ-65115, зареєстрований на приватного підприємця [PERSON], яким за довіреністю керував [PERSON] Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності при експлуатації вказаного автомобіля КАМАЗ (страховий поліс) здійснено ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (UTICO). Як власник автомобіля КАМАЗ - 65115 [PERSON] так і водій [PERSON] мали поліс № АА/2351168 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.01.2011 року страховика - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (UTICO), укладеного 17.01.2011 року, строком дії по 16.01.2012 року. Після ДТП, 16.08.2011 року її чоловік [PERSON] про факт ДТП повідомив свого страховика - представника страхової компанії «Провідна», який в свою чергу в цей же день повідомив страхову компанію «ПрАТ «УТСК». Ніхто з представників страховика «ПрАТ «УТСК» до м. Ромни не приїхав, страховий експерт призначений не був і в 3-х денний термін не з'явився для визначення розміру шкоди. 29.09.2011 року досудовим слідством відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. Отримавши необхідні документи, 29.10.2011 року її чоловік подав відповідну заяву до «ПрАТ «УТСК» з необхідними додатками, в якій вказав про наслідки, що були спричинені в результаті ДТП, однак рішення страховиком у відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до цього часу не прийнято. [PERSON] не відвідав її в лікарні та ніяких дій, направлених на відшкодування заподіяної шкоди взагалі не здійснив. З приводу відшкодування заподіяних їм збитків, [PERSON] ухилявся і повідомляв, що це справа страхової компанії та він не має до вказаного ДТП ніякого відношення. 04.01.2012 року вона звернулась з відповідною заявою до відповідача - страховика ПрАТ «Української транспортної страхової компанії» (UTICO), в якій просила прийняти відповідні заходи направлені на здійснення страхового відшкодування, станом на 04.01.2012 року на загальну суму 11912 грн. 47 коп. При розгляді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, підсудний [PERSON] відшкодував частково заподіяну їй моральну та матеріальну шкоду в сумі 15500 грн., а її чоловікові частково моральну шкоду на загальну суму 1500 грн., тобто відшкодував їм 17000,00 грн., а страховиком - ПрАТ «Українською транспортною страховою компанією» (UTICO) та власником автомобіля, яким спричинено ДТП - [PERSON] їй не відшкодовано заподіяних матеріальних збитків та моральної шкоди. Внаслідок ДТП їй спричинено фізичні страждання, вона змушена звертатись до лікарів, постійно відчуває дискомфорт, порушився її нормальний уклад життя, вона не може приготувати для себе і своєї сім'ї страву, доглядати за домашнім господарством та виконувати сільськогосподарські роботи по господарству та на земельній ділянці. В результаті ДТП у неї виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Також в результаті ДТП членам її сім'ї синам [PERSON], [PERSON] і невістці [PERSON] завдані тілесні ушкодження, що негативно вплинуло на її спосіб життя та поглибило її душевні страждання. Із-за цієї події, послідуючої бездіяльності по відшкодування спричинених збитків з боку власника автомобіля КАМАЗ - [PERSON] та страхової компанії ПрАТ «УТСК», неодноразового розгляду справи в суді у неї відбулися негативні зміни в її житті, погіршився сон, виникли запаморочення, роздратованість та депресивний стан, в зв'язку з чим вона змушена була звернутись до лікаря-психіатра Роменської обласної спеціалізованої лікарні № 5525 та довгий час знаходилась на амбулаторному лікуванні з цього приводу. На момент ДТП і в даний час вона ніде не працює, знаходиться на мізерній пенсії, із-за спричинених в результаті ДТП травм вона ніякої роботи виконувати не може. За період стаціонарного та амбулаторного лікування нею витрачено коштів на лікування в сумі 1632 грн. 45 коп. Крім того, знаходячись на амбулаторному лікуванні вона змушена була приїжджати до лікарні для медичних процедур і огляду лікарями, для цього чотири рази користувалась послугами таксі та витратила 73 грн. 82 коп. Також за її кошти придбавались ліки і на лікування [PERSON] та [PERSON] Загалом на їх лікування нею витрачено коштів на суму 771 грн. 49 коп. Однак, в зв'язку з тим, що при розгляді кримінальної справи в суді [PERSON] добровільно сплатив їй грошові кошти в рахунок часткового відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди, то вказану суму в розмірі 845 грн. 31 коп. вона вважає саме як часткове відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, та її позов стосовно [PERSON] вирішений при розгляді кримінальної справи в суді. В результаті ДТП вона з 16.08.2011 року по 23.08.2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Роменської ЦРЛ, а потім аж до 13.03.2012 року на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога та лікаря психіатра. Вважає, що їй повинна бути відшкодована спричинена шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності у вигляді допомоги у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати за кожний місяць лікування. Загальна сума заподіяної їй шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності складає 7025 грн. 45 коп. Заява про відшкодування заподіяної їй шкоди, в порядку ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нею була подана страховику 04.01.2012 року. Страховик був своєчасно повідомлений про настання страхового випадку та отримав від неї, як постраждалої особи, всі необхідні документи не пізніше 10.01.2012 року. Виходячи з того, що з моменту подачі нею заяви у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто з 04.01.2012 року до цього часу ніяких заходів спрямованих на відшкодування заподіяних збитків ПрАТ «Українською транспортною страховою компанією» (UTICO) не здійснюється, то вона має сплатити також пеню, яка за період з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року становить 2220 грн. 48 коп. Також, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми виконання грошового забезпечення, яка за період з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року становить 2675 грн. 28 коп. В зв'язку з тим, що в добровільному порядку відповідачами ніяких заходів по відшкодуванню заподіяної шкоди не здійснюється, вона змушена оплатити захисникам гонорар в сумі 2000,00 грн. за надання їй правової допомоги по оформленню цивільного позову та за представництво її, як цивільного позивача в судових засіданнях. Виходячи із глибини душевних та фізичних страждань, їх характеру та тривалості, що були викликані неправомірними діями відповідачів, з урахуванням частково відшкодованої [PERSON] при розгляді кримінальної справи в суді моральної шкоди, вважає, що мінімальний розмір компенсації за спричинену їй моральну шкоду становить 25000,00 грн., які повинні відшкодувати їй безпосередньо відповідачі. Оскільки їй не відшкодована матеріальна та моральна шкода відповідачами, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, пояснили обставини викладені в ньому. Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про час і день розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих письмових заперечень, вважають позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що позивач є пенсіонером, а отже має відповідний рівень пенсійного забезпечення, передбачений законодавством та отримує пенсію. Відповідно до особи яка користується пенсійним забезпеченням ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» втрачає своє цільове призначення, оскільки позивач постійно отримує визначені законом блага, передбачені пенсійним забезпеченням. Тому її вимогу щодо виплати 7025 грн. 45 коп. вважають незаконною. Також у матеріалах справи відсутні підтверджені документально відповідним медичним закладом витрати на лікування в розмірі 1632 грн. 45 коп. Крім того, за твердженням позивача вона отримала від винуватця ДТП [PERSON] відшкодування моральної та матеріальної шкоди у розмірі 15500,00 грн., а також 845 грн. 31 коп. на лікування [PERSON] та [PERSON], то вважають, що вимоги позивача про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволені винуватцем ДТП в повному обсязі, а тому відсутні будь-які підстави звертатися з вказаними позовними вимогами до страхової компанії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, завданої в результаті ДТП та витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. просив відмовити. В наданих письмових запереченнях суду посилається на те, що шкода позивачці заподіяна в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки - автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON], що керував належним йому автомобілем на підставі довіреності на право керування, тобто саме вони є особами - володільцями, які спільно завдали шкоди позивачці і згідно ст. 1188 ЦК України мають нести цивільну відповідність. Підстави для його цивільної відповідальності перед [PERSON] лише через те, що він є власником автомобіля, відсутні. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Згідно постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.04.2012 [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням із потерпілим. В постанові зазначено, що [PERSON] 16 серпня 2011 року близько 12 год. 40 хв., керуючи вантажним автомобілем КАМАЗ-65115, р.н. [NUMBER], рухався по вул. Конотопській в м. Ромни в напрямку центру міста. В районі АЗС «ANP», на ділянці дороги з незначним спуском і заокругленням праворуч, водій [PERSON] застосував службове гальмування і почав здійснювати перемикання передачі на понижену. При цьому водій [PERSON], проявляючи неуважність, мимовільно натиснув ногою на кран приводу зупинки двигуна, встановлений на підлозі кабіни біля рульової колонки, що викликало зупинку двигуна і відмову роботи гідропідсилювача керма. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги пункту 2.3."б" Правил дорожнього руху України ( затв. постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, згідно з яким "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі". У цей час по вказаній ділянці дороги по зустрічній смузі руху, в зустрічному напрямку, рухався автомобіль ВАЗ-2102, р.н. [NUMBER], з причепом ПВА-У5, р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відчувши відмову роботи гідропідсилювача керма, що не давало йому можливості утримати автомобіль на своїй смузі руху, водій [PERSON] з метою уникнути лобового зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ здійснив маневр вліво для виїзду на ліве узбіччя, оскільки не зміг би зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення. Однак, залишити смугу зустрічного руху водій [PERSON] не встиг, в результаті чого відбулося зіткнення передньої частини керованого ним автомобіля КАМАЗ-65115, р.н. [NUMBER], з передньою частиною автомобіля ВАЗ-2102, р.н. [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажир автомобіля ВАЗ [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому правого плеча зі зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи, не є небезпечним для життя і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження [PERSON] знаходяться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою як наслідок допущених водієм [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України. На момент ДТП між СПД [PERSON] та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно страхового полісу АА / 2351168 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, період дії якого визначений 17.01.2011 року по 16.01.2012 року включно. Лімітом відповідальності вказані: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) 100000 грн.; за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 грн.; франшиза 500 грн. Забезпеченим транспортним засобом вказаний автомобіль КАМАЗ 65115, номерний знак [NUMBER], номер кузова (шасі) [NUMBER], рік випуску 2006 року, місце реєстрації м. Київ. Іншою особою цивільно-правова відповідальність якого застрахована за цим Полісом є [PERSON], який керував вказаним автомобілем згідно Довіреності, наданої йому [PERSON], посвідченою державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори 21.01.2011 року. Страховим випадком в полісі визначена подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (UTICO) є тією особою, яка на підставі договору цивільно-правової відповідальності, укладеного з [PERSON], іншою особою цивільно-правова відповідальність якого застрахована за цим Полісом є [PERSON], повинна прийняти на себе, як страховик зобов'язання, забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, відповідно до лімітів відповідальності страховика. Тому, з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню 1632 грн. 45 коп. спричиненої їй матеріальної шкоди пов'язаної зі стаціонарним та амбулаторним лікуванням, що стверджується копіями: довідки, списками медикаментів, квитанцій (а.с. 78-87) Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно Постанов Національного банку України (№ 377 від 09.08.2010 p., № 102 від 21.03.2012 p., № 209 від 06.06.2013 р., та № 315 від 13.08.2013 р. ) облікова ставка НБУ в період з 09.08.2010 року по 22.03.2012 року становила 7,75, з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року - 7,5, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року - 7, з 13.08.2013 року по даний час облікова ставка НБУ становить 6,5). Як встановлено судом, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» була своєчасно повідомлена про настання страхового випадку та отримала від позивача всі необхідні документи 10.01.2012 року. Тому, відповідач повинен був прийняти рішення по страховому випадку і за наявності для цього підстав провести виплати не пізніше 10.02.2012 року. Отже, зі страховика за невиплату страхового відшкодування в сумі 1632 грн. 45 коп. підлягає стягненню на користь позивача пеня, починаючи з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року, виходячи з розрахунку: (за період з 10.02.2012 року по 22.03.2012 року, тобто за 41 день складає загальну суму 28 грн. 34 коп.; (1632,45 х (7,75x2:100)х41:366=28,34)); (за період з 23.03.2012 року по 31.12.2012 року, тобто за 284 дні складає загальну суму 190 грн. 00 коп.; (1632,45 х (7,5x2:100)х284:366=190,00));(за період з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року, тобто за 160 днів складає загальну суму 107 грн. 34 коп.; (1632,45 х (7,5x2:100)х160:365= 107,34));(за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року, тобто за 64 дні складає загальну суму 40 грн. 07 коп.; (1632,45 х (7х2:100)х64:365= 40,07));(за період з 13.08.2013 року по 11.11.2013 року, тобто за 91 день складає загальну 52 грн. 91 коп.; (1632,45 х (6,5x2:100)х91:365= 52,91)), в сумі 418 грн. 66 коп. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. За період з 10.02.2012 року по 11.11.2013 року три проценти річних від простроченої суми грошового зобов'язання в сумі 1632 грн. 45 коп. складає 85 грн. 75 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого - 100000 грн., 5 відсотків від зазначеної суми становить 5000,00 грн. Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок ДТП. З урахуванням обставин справи, моральних страждань позивача, заподіяних внаслідок ДТП, вимог розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в межах ліміту відповідальності в розмірі 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Згідно Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України N 455 від 13.11.2001, документом, який підтверджує тимчасову непрацездатність засвідчується листком непрацездатності. Як встановлено судом, позивач є пенсіонером, отримує пенсію у встановленому законом розмірі. Крім того, позивачем не надано вище зазначеного документа, який би підтверджував тимчасову втрату нею працездатності. Тому, в задоволенні позовної вимоги про відшкодування шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності у вигляді допомоги у розмірі не меншому мінімальної заробітної плати за кожен місяць лікування (за період з 16.08.2011 року по 13.03.2012 року) на загальну суму 7025 грн.45 коп. необхідно відмовити. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено судом, в даній цивільній справі позивачем понесені витрати за надання правової допомоги, які надавались адвокатом Бабій В.П. в розмірі 500 грн., що підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача. В іншій частині позову про стягнення 500,00 грн. витрат на правову допомогу з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» необхідно відмовити, поскільки виходячи із Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Як встановлено судом, вказані витрати позивачем були понесені у зв'язку з розглядом іншої справи. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року N 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як встановлено судом, [PERSON], яким було скоєно ДТП, керуючи транспортним засобом, мав посвідчення водія, довіреність на право управління транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб, на законній підставі використовував транспортний засіб, що належить на праві власності відповідачу [PERSON], тому відповідач [PERSON] не є особою яка буде нести відповідальність за завдання шкоди. Отже, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial