Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського РУЮ, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після смерті [INFO] року, громадянина [PERSON], залишилося як спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області, який належав йому на праві приватної власності. За життя, [PERSON], було складено заповітне розпорядження від 29.04. 2014 року, яким вищевказаний будинок заповів їй - [PERSON]. Вона спадщину прийняла на вказаний будинок, оскільки в шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадищни. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], вона не змогла, оскільки державним нотаріусом їй в цьому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв"язку з наведеним, просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок [ADDRESS] В судовому засіданні, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, однак сільський голова І.І. Ватрала, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов просить задовольнити. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] року, у віці 65 років помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] року. 29.04. 2014 року громадянин [PERSON], склав заповіт, яким, після своєї смерті, заповів позивачці [PERSON], належний йому житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянина [PERSON], залишилося як спадкове майно, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 94367 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1974 році, надвірні споруди - сарай у 1984 році, літня кухня у 1984 році, убиральня - 1975 році. З довідки № 66 від 30.01. 2015 року, виданої виконавчим комітетом Водицької сільської ради, встановлено, що за громадянином [PERSON] рахувався житловий будинок [ADDRESS]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, інші спадкоємці за законом, які мають право на обов'язкову частку в даній спадщині - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], від спадщини відмовилися, про що надали відповідні заяви про відмову від спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов підтримано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судові витрати позивачка залишає за собою. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved