Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] 16.02.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що 08.02.2008 р. між позивачем та відповідачем на Одеській товарній біржі було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири № 16, загальною площею 67,90 кв.м., що розташована за адресою: вул.Новосадова, буд. №2 в м.Білгород-Дністровський Одеської області, та гаражу загальною площею 28,20 кв.м., що розташований за адресою: вул. Новосадова, №2/1 в м.Білгород-Дністровський Одеської області. Посилаючись на те, що їй не було відомо, що згідно норм чинного законодавства ці договори підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, а також на те, що у вищевказаних договорах зазначено, що вони подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають, позивач, уточнивши 11.03.2015 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3201/Б від 08.02.2002 року, а саме: квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі- дійсним, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,90 кв.м., що складається з: 1 коридору, 2- жилої кімнати, 3 жилої кімнати, 4 кладової, 5 жилої кімнати, 6 ванної, 7 кухні, 8 санвузла;визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3202/Б від 08.02.2002 року, а саме: гаражу №2/1 по вул.Новосадовій в в м.Білгород-Дністровському Одеської області, укладений між [PERSON] Т.І. та [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі- дійсним, визнати за [PERSON] право власності на гараж №2/1 по вул.Новосадовій в м.Білгород-Дністровському Одеської області, який складається з:гараж літ. «А», підвалу літ. «а1», загальною площею 28,2 кв.м. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.559). Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату,час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.02.2002 року [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру, загальною площею 67,90 кв.м., що складається з 3-х кімнат, житловою площею 42,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Також, того ж дня, сторони уклали ще один договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого, [PERSON] продала, а [PERSON] купила гараж, загальною площею 28,20 кв.м., розташований за адресою: м.Білгород-Дністровський, вул. Новосадова, гараж №2/1, що складається з яч. бетонного гаражу літ. «А», загальною площею 28,2 кв.м.(а.с.16-17). Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру та гараж є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3201/Б від 08.02.2002 року та № 3202/Б від 08.02.2002 року, укладені та зареєстровані на Одеській товарній біржі.(а.с.11-12,16-17) Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану квартиру та гараж, є реєстрація, договорів купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 102-4978 від 12.02.2002 року та під № 2-366 від 12.02.2002 року, що підтверджується відміткою у договорах. У відповідності до листа № 748 від 11.06.2015 року, виданого КП "Білгород-Дністровське БТІ", станом на 31.12.2012 року власником квартири № 16 в житловому будинку № 2 по вул. Новосадова в м.Білгород-Дністровський Одеської області була [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.2002 року. Станом на 31.12.2012 року власником гаражу №2/1 по вул. Новосадова в м.Білгород-Дністровський була [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 08.02.2002 року (а.с.54). Згідно з ст. 15 Закону України Про товарну біржу , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, однак відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вважає, що укладені 08.02.2002 року договори купівлі-продажу № 3201/Б та 3202/Б є дійсними, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачкою на придбаний будинок. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 08.02.2002 року, то суд з наведених підстав визнає вказані договори дійсними та визнає за позивачкою право власності на спірну квартиру та гараж.

Outcome: approved