Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. 11 листопада 2003 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке знаходиться на території Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області. Спадкоємцями першої черги за законом майна померлої [PERSON], крім позивача, є дочка спадкодавця [PERSON] У 2002 році син позивача захворів на розсіяний склероз, а тому не міг самостійно пересуватися та потребував постійного стороннього догляду. З червня 2003 року позивач почав возити свого сина на обстеження та лікування до м.Львова та м.Києва, навесні 2004 року останній провів три тижні на стаціонарному лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні. На даний час син позивача є інвалідом ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Крім того, сам позивач в період з листопада 2003 року по травень 2004 року переніс два мікроінфаркти. У звязку з вищевикладеним позивач не мав можливості у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття вищевказаної спадщини. Вважаючи, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, позивач у своїй позовній заяві просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю в 2 (два) місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті[PERSON] Відповідач [PERSON] не зявилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] була повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав письмове заперечення на вищевказаний позов та пояснив суду, що [PERSON] прийняла спадщину, оскільки звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, а позивач протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини жодного інтересу до цієї спадщини не проявляв, хоча мав можливість звернутися до нотаріальної контори. Представник відповідача ствердив, що позивач на протязі вищевказаного терміну мав можливість прибути до Горохівської нотаріальної контори або скерувати відповідну заяву до цієї контори поштою, а тому наведені у позові причини пропущення позивачем встановленого законом строку прийняття спадщини, на думку представника відповідача, є неповажними. У звязку з цим представник відповідача просив у задоволенні вищевказаного позову відмовити, а в разі встановлення порушення прав позивача застосувати до позовних вимог строк позовної давності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, ствердив факти, наведені у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що він знав про смерть своєї матері, здійснював обряд її поховання, виділяв на це свої кошти, але до Горохівської нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з дня смерті матері із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки проживав окремо від матері у м.Луцьку, де змушений був доглядати свого хворого сина, який у 2002 році захворів на розсіяний склероз, не міг самостійно пересуватися та потребував постійного стороннього догляду. Позивач ствердив, що весь свій вільний час він витрачав на догляд хворого сина, постійно супроводжував його на лікування та реабілітацію, у 2003 році вийшов на пенсію, прийняттям спадщини не цікавився, оскільки про порядок оформлення спадщини, яка залишилася після смерті батьків, у нього з відповідачем була окрема домовленість. Позивач пояснив, що про спір з відповідачем стосовно вищевказаної спадщини він дізнався лише в кінці 2015 року, коли отримав відповідний позов до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, ствердила факти, наведені у позовній заяві. Крім того, суду пояснила, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами, оскільки у період з 11 листопада 2003 року по 11 травня 2004 року позивач здійснював догляд за своїм хворим сином. Дружина [PERSON] в цей час працювала на роботі, а тому доглядати за сином у робочий час можливості не мала. У звязку з цим позивач не мав змоги особисто звернутися до Горохівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті[PERSON], оскільки проживав у м.Луцьку та не мав з ким залишити хворого сина. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Причому згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 вищевказаної статті ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 131903, виданого 12 листопада 2003 року Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.4), 11 листопада 2003 року у с.Скобелка Горохівського району Волинської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина. Як вбачається із свідоцтва про народження серії ЯЄ № 010970, виданого 02 березня 1956 року Горохівським районним бюро ЗАГС Волинської області (а.с.5), [PERSON] народився 02 лютого 1943 року в с.Шпиколоси Грубишевського району, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. При житті [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0229063 своїй дочці [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 10 липня 2001 року Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.37-38), який в подальшому не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 43900050 від 19 травня 2016 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.30-31). Матеріалами спадкової справи № 115/2004, заведеної 19 лютого 2004 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.32-39), стверджується, що крім відповідача [PERSON], яка в лютому 2004 року звернулась до Горохівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], з такими заявами до нотаріальної контори ніхто не звертався. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому такі об'єктивні, непереборні, істотні перешкоди мають значення лише в тому разі, коли вони мають місце у визначений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини. В пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 року № 20/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі\~наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 11 листопада 2003 року, а тому дії щодо прийняття спадщини мали б бути вчинені спадкоємцем у період з 11 листопада 2003 року по 11 травня 2004 року. Із виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3407 Луцької міської клінічної лікарні від 24 березня 2004 року (а.с.8), томографічного дослідження (а.с.7), лікарської виписки (а.с.6), лікарсько консультативного заключення (а.с.63) вбачається, що [PERSON], [INFO], 17 квітня 2002 року виставлено діагноз ретробульбарний неврит правого ока, а з червня 2003 року він хворіє на розсіяний склероз, церебро-спінальна форма, ремітуючий перебіг, ІІІ ступінь важкості. З 02 березня по 24 березня 2004 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні. Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 247348, виданої 19 листопада 2015 року Луцькою міською МСЕК (а.с.52) вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Інвалідність встановлена до 01 листопада 2018 року. Однак, з огляду на вищенаведене суд вважає, що хвороба сина позивача та повязана з нею необхідність здійснення за ним стороннього догляду не є переконливим та достатнім доказом поважності причин пропуску позивачем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки інших доказів, які б свідчили про те, що наведені позивачем обставини призвели до об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій, позивач суду не надав. Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами, позивач на момент відкриття спадщини, а саме в період з 11 листопада 2003 року по 11 травня 2004 року перебував на території України, був обізнаний про смерть матері, жодних перешкод щодо доступу до майна, яке залишилось після смерті матері, йому ніхто не чинив, а тому суд приходить до висновку, що він не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, на думку суду, зазначені позивачем причини не перешкоджали йому у строки, визначені законом, особисто звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини або надіслати таку заяву поштою до нотаріальної контори. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, з огляду на вищенаведене суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed