Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Позов мотивовано тим, що 12.08.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. 15.08.2016 року на виконання умов договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 89235 грн., а відповідач передала позивачу будинок, ключі, а також всі документи на даний будинок. Позивач зазначає, що у відповідності до п. 4.3 договору купівлі-продажу відповідач зобов'язалась в десятиденний строк з дня його укладення зареєструвати право власності на вказаний будинок та протягом трьох днів з дня такої реєстрації нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу, однак незважаючи на неодноразові звернення ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. За таких обставин позивач просить визнати дійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з наведених в ньому підстав та просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. У відповідності до заяви від 04.01.2017 року відповідач просить суд розглянути справу за її відсутності та вказала, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2016 року (а.с.12), що 15.08.2016 року набрало законної сили, за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за заповітом, визнано право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], вартістю 89235 грн., що належав [PERSON], яка померла [INFO]. Технічні характеристики вказаного будинку наведені у технічному паспорті АНВП "Візит" від 29.06.2016 року ( копія на а.с.14-16). У відповідності до довіреності від 06.04.2016 року (копія на а.с.11) [PERSON] уповноважила [PERSON] продати належні їй земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 12.08.2016 року [PERSON], яка діє по дорученню від імені [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (копія на а.с. 17-18). Відповідно до акту приймання-передачі (копія на а.с. 19), [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. У свою чергу [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла грошові кошти в розмірі 89235 грн. про що складено розписку від 15.08.2016 року ( копія на а.с.20). Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно із п. 5.1 Договору сторони визначились, що даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Як встановлено судом договір купівлі-продажу від 12.08.2016 року всупереч ч. 1 ст. 657 ЦК України, п. 5.1 договору не посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2766цс15. Таким чином, оскільки укладений сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.2016 року нотаріально не посвідчений, в силу положень ст.ст. 215, 220 ЦК України такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Доводи позивача про те, що договір є дійсним, відбулось повне або часткове виконання договору, не знайшли свого підтвердження. Відповідно до п. 4.3 договору [PERSON] зобов'язується в десятиденний строк з дня укладення цього договору зареєструвати право власності відповідно до рішення суду, протягом трьох днів з моменту реєстрації сторони зобов'язуються нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу, при невиконанні вказаної умови одна із сторін, має право звернутись з позовом до суду. З Інформаційної довідки (копія на а.с.13) встановлено, що 16.09.2016 року за [PERSON], на підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду від 28.07.2016 року, зареєстровано право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Наведене свідчить про порушення умов договору, зокрема п. 4.3 щодо реєстрації в десятиденний строк з дня укладення договору права власності на будинок відповідно до рішення суду. Окрім того на момент укладення договору 12.08.2016 року [PERSON] не являлась власником даного будинку, оскільки рішення суду від 28.07.2016 року яким визнано за нею право власності в порядку спадкування за заповітом набуло законної сили 15.08.2016 року, а це право власності на будинок зареєстровано в Реєстрі 16.09.2016 року. У свою чергу право продажу належить власнику. Також не доведено те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Згідно із п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.2016 року не може бути визнаний дійсним. При цьому, суд не приймає визнання відповідачем позову, як таке що не відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на встановлені судом обставини, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed