Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" (далі банк) про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що між нею та банком 23 лютого 2015 року був укладений депозитний договір № 20000010373874 «Кращий від Миколая он-лайн» в доларах США, за яким позивачка розмістила суму вкладу в розмірі 12 749 доларів США на строк до 24 травня 2015 року під 5,5% річних. Згідно п.1.4.1 договору у разі якщо даний договір є чинним на кінець кожного календарного місяця, то процентна ставка збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 6% річних, у зв'язку з чим процентна ставка по вкладу склала 11,5% річних. На виконання умов договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № 26301113029116. При цьому зарахування вкладу на відкритий банком депозитний рахунок здійснюється серед іншого з рахунку вкладника, відкритого в банку, в день укладання договору. В разі дострокового припинення дії договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки на рахунок № 26203701482401. На даний час депозитний вклад їй не повернуто, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу у загальному розмірі 349 653,70 грн., що еквівалентно 13 310 доларів США. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк», у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення в яких просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на п.1 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та те, що після введення у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року діє спеціальній порядок повернення коштів вкладників. Таким чином, примусове виконання оскаржуваного рішення призведе до подвійного стягнення. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем, [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк», був укладений 23 лютого 2015 року договір банківського вкладу (депозиту) № 20000010373874 «Кращий від Миколая он-лайн» в доларах США, за яким позивач розміщує суму вкладу в розмірі 12 749 доларів США на строк до 24 травня 2015 року під 5,5% річних. Згідно п.1.4.1 договору у разі якщо даний договір є чинним на кінець кожного календарного місяця, то процентна ставка збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 6% річних, у зв'язку з чим процентна ставка по вкладу склала 11,5% річних. На виконання умов договору банк відкрив позивачкі депозитний рахунок № 26301113029116. При цьому зарахування вкладу на відкритий банком депозитний рахунок здійснюється серед іншого з рахунку вкладника, відкритого в банку, в день укладання договору. В разі дострокового припинення дії договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки на рахунок № 26203701482401. Вказаний договір між банком та вкладником діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Відповідно до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частина 2 цієї статті передбачає,що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно довідки, виданої банком від 24 червня 2015 року, станом на 03.03.2015 року на поточному рахунку [PERSON] № 26301113029116 обліковується заборгованість в сумі 12 749 дол. США, та рахунку № 26203701482401 31,81 доларів США. Згідно повідомлення банку від 26 березня 2015 року вказана сума позивачці не виплачена. За розрахунком позивача, з яким погоджується суд, залишок заборгованості по вкладу за цим договором № 20000010373874 «Кращий від Миколая он-лайн» в доларах США складає 12 749 доларів США, що еквівалентно з урахуванням заборгованості по депозиту складає 349 653,70 гривень. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). За таких обставин суд приходить до висновку, що банк ухилився від виконання свого обов»язку видати вклади позивачеві в повному обсязі. Щодо посилання відповідача на постанову Правління Національного банку України від 02.03.2015 року, за наслідком якої з 03.03.2015 року розпочата процедура виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, суд зазначає наступне. Тимчасова адміністрація запроваджена строком з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року та продовжена по 02 вересня 2015 року, а в подальшому до 02 жовтня 2015 року. Частинами 1,5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 36 вищезазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини 5 статті 34 даного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов»язань щодо сплати податків і зборів (обов»язкових платежів), а також зобов»язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов»язань банку. Відповідно до п. 5 частини 6 статті 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. З огляду на вищенаведене, суд вважає, оскільки відповідач після закінчення строку дії договорів банківського вкладу не повернув позивачеві внесені ним у Банк грошові кошти, тому є підстави для їх стягнення. Доводи щодо можливості виникнення подвійного стягнення грошових коштів з відповідача також не заслуговують уваги, оскільки це фактично стосується порядку виконання рішення, що не є предметом спору. На підставі викладеного,

Outcome: approved