Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки [PERSON], яка померла 22 серпня 2013 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка становила 1/4. В обґрунтування вимог вказує, що його матері [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19/33. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі отримав відмову, у звязку із тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали та не заперечили проти його задоволення. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 454800 від 21.08.1971 року, виданим міським бюро ЗАГС м. Тернопіль, про що зроблено відповідний запис за № 1554. З свідоцтва про право власності на житло від 14.08.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.08.1996 р. № 15283 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації встановлено, що квартира № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19, належить за праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], його брату [PERSON] та їхнім батькам [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 160636 від 22.08.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1098. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно за законом, у тому числі, на належну їй 1/4 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Інші спадкоємці першої черги за законом чоловік [PERSON] та син [PERSON] у встановленому законом порядку подали у нотконтору заяви про відмову від прийняття спадщини. Постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за № 364/02-31 від 05 лютого 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19/33, у звязку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Відповідно до розяснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку не має. Позивач звернувся у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Однак, йому було відмовлено у звязку з тим, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності не визначена. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру № 33, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Оболоня, 19, становила 1/4.

Outcome: approved