Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] 29.08.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] про позбавлення особи права користування житлом (а.с.2-3). У позовній заяві позивач [PERSON] виклала наступну позицію. Вказала, що відповідно до договору дарування, посвідченого 27.07.1999 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Драчевською Л.О. за реєстром №1570, вона є власником житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] Повідомила, що згідно рішення виконавчого комітету Кацмазівської сільської ради від 30.08.2015 року №8 було вирішено змінити поштову адресу житлового будинку, який їй належить, з [ADDRESS] Зазначила, що її колишній чоловік, який є відповідачем по справі, [PERSON], [INFO], зареєстрований у належному їй на праві власності будинку по [ADDRESS], з 29.10.2008 року, але не проживає за вказаною адресою з травня 2016 року, та за їй відомостями, останній створив іншу сім'ю та проживає за місцем реєстрації своєї теперішньої дружини в м.Києві, але своє фактичне місце проживання він приховує, тому вона позбавлена можливості повідомити дійсне місце проживання відповідача. Пояснила, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 31.07.2017 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано. На усну пропозицію до відповідача знятися з реєстрації з належного їй на праві власності будинку [ADDRESS], останній категорично відмовляється, а тому домовленості між нею та відповідачем щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності у ньому понад один рік, немає. Зауважила, що на разі вона бажає продати вказаний будинок, в якому зареєстрований, але не проживає відповідач, але покупці не бажають купувати будинок із зареєстрованими в ньому іншими особами та відповідачем по справі [PERSON], який вже не є членом її сім'ї. Також зазначила, що оскільки відповідач більше одного року в належному їй на праві власності будинку [ADDRESS] без поважних на те причин не проживає, добровільно знятися з реєстрації за даною адресою категорично відмовляється, через що чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - належним їй на праві власності житловим будинком, тому вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Просила позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.09.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 19.10.2017 року (а.с.17). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 19.10.2017 року відкладено розгляд справи на 24.11.2017 року, у зв'язку з першою неявкою в судове засідання відповідача по справі [PERSON] (а.с.26). 24.11.2017 року розгляд справи не відбувся, згідно наказу №154в/к від 31.10.2017 року головуючий суддя Вернік В.М. знаходився у відпустці з 20.11.2017 року по 26.11.2017 року (а.с.31), у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 25.12.2017. 25.12.2017 року розгляд справи не відбувся, оскільки цю дату визначено святковим днем відповідно до Закону України "Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів", у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 22.01.2018 року. Позивач [PERSON] за викликом в судове засідання не з'явилась, при цьому попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, в якій підтримала свої заявлені вимоги, разом з тим не заперечувала проти винесення заочного розгляду справи (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, своєї подальшої позиції щодо спору не висловив. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.01.2018 року, у зв'язку з неявкою відповідача вирішено проводити заочний розгляд справи, на підставі ст.280-281 ЦПК України (а.с.37). За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 31.07.2017 року (а.с.6) вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, зареєстрований 03.09.1993 року у Кацмазівській сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №11. Відповідно до копії договору дарування, посвідченого 23.07.1999 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Драчевською Л.О. (а.с.7) [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в с.Кацмазів Жмеринського району Вінницької області по вул. Кірова під номером двадцять шостим та розташований на присадибній земельній ділянці. Згідно копії рішення Виконавчого комітету Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про зміну поштової адреси індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] вирішено змінити поштову адресу житлового будинку по [ADDRESS] Згідно довідки Виконавчого комітету Кацмазівської сільської ради Жмеринського району від 28.08.2017 року №640 (а.с.9) відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] із 29.10.2008 року, але за вказаною адресою не проживає з травня 2016 року. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення по справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Обставин щодо створення відповідачу будь-яких перешкод у проживанні в спірному житловому приміщенні або про поважність причин власної відсутності [PERSON] не заявлено. Враховуючи наведене та вимоги діючого законодавства, а також те, що позивач, як власник нерухомого майна має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження особистим нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати житловий будинок за власним розсудом, наразі відповідач [PERSON] не є співвласником даного житлового приміщення, а також фактично відсутній у зазначеному будинку терміном понад один рік, поважності причин чого суду ніким не повідомлено, сукупність встановлених обставин чого визначає застережені законом підстави визнання відповідача особою, яка втратила право користування спірним будинком, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 640 грн. (а.с.1), згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved