Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

17 липня 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 0,14 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність підтверджуючого документу про право власності на ділянку, оскільки після набуття матір`ю у власність будинку, який розташований на вказаній ділянці, вона нею не була переоформлена. Посилаючись на те, що з переходом права власності на будинок до матері перейшло і право власності на ділянку, яка виділена для його будування, тому вважав, що вона належала матері на час її смерті і в зв`язку з цим, в порядку спадкування має перейти до нього як спадкоємцю першої черги за законом. В судове засідання позивач не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, а також в своїй заяві просив позов задовольнити, Відповідачка до суду також не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, серед якого є земельна ділянка, площею 0,14 га, виділена для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташована по [ADDRESS] . Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 12 лютого 2018 року, яка міститься в спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П., на час смерті зі спадкодавицею проживав та був зареєстрований її син [PERSON] , тобто позивач справі. Крім того, як вбачається з копії цієї спадкової справи, вона була заведена за його заявою, поданою приватному нотаріусу 14 лютого 2018 року. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Даних про те, що спадкодавиця [PERSON] склала за життя заповіт суду не надано, тому спадкування майна після її смерті повинно відбуватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які визначаються ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що до першої черги спадкоємців за законом відносяться і діти померлого. Тобто позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено. Їх родинні відносини підтверджені копією свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , виданого 03 жовтня 1994 року Зеленогайською сільською радою Миколаївської області, яка міститься в спадковій справі. В той же час, звернувшись до нотаріус за оформленням спадщини після смерті матері він отримав письмове роз`яснення нотаріуса від 12 червня 2018 року про неможливість нотаріального оформленням спадщини у виді земельної ділянки, площею 0,14 га, оскільки не представив належним чином оформленого оригіналу правовстановлюючого документу на цю нерухомість. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Як вбачається із матеріалів справи 08 липня 1997 року між громадянкою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір був укладений належним чином в письмовій формі і посвідчений нотаріально. Крім того, відповідно до державного акту серії [NUMBER] , виданого 24 березня 1994 року Зеленогайською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, для обслуговування цього житлового будинку була виділена земельна ділянка, площею 0,14 га. Первісно ділянка була передана у власність громадянину [PERSON] , який помер [INFO] і після його смерті ділянка в порядку спадкування перейшла до його дочки - [PERSON] , яка до укладення шлюбу 27 листопада 1992 року мала прізвище [PERSON] . Однак ділянку вона після отримання в спадок не переоформила на своє ім`я, але згідно з положенням ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, який діяв на час смерті її власника, вона в порядку спадкування належала [PERSON] з моменту прийняття нею спадщини. Таким чином слід зробити висновок, що на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 липня 1997 року ділянка, площею 0,14 га, виділена для його будівництва та обслуговування за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до ст. 6 ЗК України 1990 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу будинку, право власності на землю громадяни могли набувати і на підставі договору купівлі-продажу. В ст. 23 цього ж Кодексу передбачено, що документом, який посвідчував право власності на земельну ділянку був державний акт. Згідно зі ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. В ст. 67 ЗК України 1990 року передбачено, що громадянам могли бути передані у власність для будівництва індивідуальних житлових будівель земельні ділянки розміром 0,25 га - у сільських населених пунктах. Виходячи з цих норм закону з переходом до [PERSON] за договором купівлі-продажу від 08 липня 1997 року права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, виділену для його будівництва та обслуговування, площею 0,14 га. Слід відмітити, що постановою Верховної ради України № 13-VIII від 19 травня 2016 року "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" Жовтневий район перейменовано на Вітовський, а відповідно до Постанови Центральної виборчої комісії від 07 жовтня 2016 року № 437 "Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 18 грудня 2016 року" Зеленогайська сільська рада (села Зелений Гай, Оленівка) району увійшли до складу Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка за життя належали [PERSON] і входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування має відійти спадкоємцям, тобто позивачу як спадкоємцю першої черги за законом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved