Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 1 жовтня 2016 року померла її тітка по матері [PERSON] При житті, а саме 30 травня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй ? частину належних їй будинку та земельної ділянки. Після смерті відкрилася спадщина будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений. Позивач у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подала у звязку з тим, що не знала про наявність заповіту, складеного на її користь, а коли довідалася про це, то строк звернення із заявою закінчився. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а справу розглядати за її відсутності. У доповненні до позовної заяви (а.с. 35) позивач в якості поважної причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори також вказувала тяжкий стан її здоровя та тривале лікування, що перешкодили вчасному поданню заяви про прийняття спадщини. У судові засідання учасники судового процесу не зявилися. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, оскільки останній на спадщину не претендує (а.с. 25). Третя особа також надіслала до суду аналогічну заяву (а.с. 31). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 1 жовтня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 4 жовтня 2016 року серії І-СР № 290079 (а.с. 7). Згідно з копією довідки Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 5 травня 2017 року № 641, виданої на підставі погосподарської книги № В-3 (особовий рахунок № 1103), [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], с. Воронинці, Чорнобаївський район, Черкаська обл. У будинку проживала з чоловіком [PERSON] (відповідач) (а.с. 9). При житті [PERSON], а саме 30 травня 2012 року, склала заповіт, посвідчений секретарем Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 30 травня 2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 39, відповідно до якого, зокрема, ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки площею 0,3358 га у с. Воронинці по вул. Гагаріна, 7, що належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 126240, виданого 29 березня 2007 року, заповіла своїй племінниці позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, з-поміж іншого, входить майно, яке відповідно до заповіту заповідалося позивачу. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подала, оскільки не була обізнана про наявність заповіту на її імя. Крім того, позивач хворіла та проходила лікування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 1 жовтня 2016 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, за яким частину свого майна заповіла позивачеві. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач під час встановленого чинним законодавством шестимісячного строку, до нотаріальної контори за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Вказані обставини підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 31 травня 2017 року (вих. № 694-01/16) (а.с. 30), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 18), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Разом з тим в матеріалах справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена 12 травня 2017 року державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори [PERSON] (вих. № 610), відповідно до змісту якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 вказаної постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. Виходячи з обставин справи, вказана позивачем у доповненні до позовної заяви причина пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є обєктивною. Таким чином, враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд не визнає поважною причиною необізнаність позивача про наявність заповіту на її імя. Разом з тим суд приймає до уваги посилання позивача на тяжкий стан здоровя та тривале лікування як на причину пропуску шестимісячного строку. Отже, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що одна з причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, відповідач та третя особа проти позову не заперечують, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved