Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 18.08.2007 року укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, різні характери та втрата взаєморозуміння і довіри один до одного. Подружні відносини між ними є фактично припиненими. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживання з нею. Позивач в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій не заперечував протии розірвання шлюбу та просив суд розглянути без його участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого повторно 29.09.2007 року, сторони 18.08.2007 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1364 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, різні характери та втрата взаєморозуміння і довіри один до одного. Подружні відносини між ними є фактично припиненими. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved