Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

28.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем він проживав у шлюбі, який наразі розірвано. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.12.2019 року визначено місце проживання доньки разом з батьком. Він звертався до відповідачки з приводу спільного утримання дитини і така зобов`язалася приймати участь у вихованні та утриманні дитини, написавши нотаріально посвідчену заяву. Разом з тим участі в утриманні дитини відповідачка не надає. Донька навчається в Хустській ЗОШ №4 по програмі «Інтелект», що тягне за собою додаткові витрати. Дитина має проблеми зі зором, ходить в лінзах, вартість яких є значною, а регулярна їх заміна є необхідною умовою лікування. При цьому позивачу не відомо щодо офіційного працевлаштування відповідачки та її доходів, однак такі є значними, оскільки вона нещодавно придбала автомобіль. Також відповідачка немає інших утриманців, є молодою за віком людиною, фізично здоровою та працездатною, а тому може забезпечити належний рівень утримання дитини. Посилаючись на викладене, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Також просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати у розмірі 3500 грн. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1700 грн. щомісячно. В обґрунтування посилається на те, що відповідач офіційно ніде не працює, має нестабільний дохід, в неї відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1700 грн. щомісячно. Також вказує, що протягом 2021 року відповідач переказувала на рахунок позивача кошти різними сумами на утримання доньки. У відповіді на відзив представник позивача Перегінець О.Г. просила позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. В обґрунтування посилається на те, що долучена до відзиву довідка про те, що відповідач не перебуває на обліку як безробітня та не отримує допомоги по безробіттю, лише підтверджує той факт, що відповідачка працює. Щодо переказів у 2021 році, то частина з них була за спільною домовленістю між сторонами про обстеження дитини у окуліста та на оплату кафе та ігрової кімнати на день народження дитини. В судовому засіданні представник позивача Перегінець О.Г. просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Однак з часом таке утримання лише збільшується і батько не в змозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Батько також сплачує витрати на навчання дитини та харчування за спеціальною освітньою програмою. Також, оскільки дитина має проблеми із зором, то батько постійно купляє їй лінзи. Відповідач є молодою та здоровою людиною, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , позов визнав частково та просив стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1700 грн. В обґрунтування послався на обставини викладені у відзиві. Також ствердив, що наразі [PERSON] має можливість працевлаштуватися і з цього приводу призначена співбесіда. Щодо витрат на правову допомогу, то вирішення даного питання залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 04.09.2017 року про затвердження мирової угоди (а.с.16). Від даного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.12.2019 року визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] (а.с.12-15). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з липня 2021 року у розмірі 2510 грн. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітня дочка постійно проживає разом з позивачем , суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від матері дитини, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження позивача про те, що відповідач має значний дохід, з посиланням на те, що нещодавно вона придбала автомобіль, спростовується відповіддю ТСЦ МВС №2141 від 12.11.2021 року, згідно якої за [PERSON] зареєстрованих ТЗ не значиться. Не доведеним є також посилання позивача на необхідність здійснення значних витрат на навчання дитини та її лікування через проблеми із зором, оскільки долучені позивачем докази з цього приводу (а.с.35-39) не підтверджуються здійснення ним саме значних витрат з вказаних підстав. Та окрім того, позивач не позбавлений можливості ставити питання про стягнення додаткових витрат на дитину з цих підстав. Відповідачем у відзиві на позов, не зазначено обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про її матеріальний стан та отримувані нею доходи. При цьому долучена до відзиву довідка Ужгородської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості від 18.10.2021 року (а.с.50), згідно якої [PERSON] не перебуває на обліку як безробітна та допомоги по безробіттю не отримує, жодним чином не підтверджує майновий стан відповідача. Твердження представника відповідача про те, що вона періодично надає допомогу в утриманні дитини суд відхиляє, оскільки в інтересах дитини є саме отримання стабільного утримання, а не періодичного, яке залежить від бажання матері. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, яка є молодою працездатною людиною, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини . Суд визначає розмір аліментів у сумі 2500 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2500 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відтак позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн., про стягнення яких зазначено у позовній заяві суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається, 26.07.2021 року між адвокатом Перегінець О.Г. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу та здійснює представництво прав та інтересів клієнта, в Хустському районному суду, у всіх цивільних справах, в тому числі у даній справі. У розрахунку судових витрат з надання правничої допомоги від 05.10.2021 деталізовано вартість наданих послуг на загальну суму 3500 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 05.10.2021 року [PERSON] сплатив адвокату Перегінець О.Г.3500 грн. А отже документально підтвердженими витратами на правову допомогу, яку поніс позивач у даній справі є саме 3500 грн. При цьому адвокатом Перегінець О.Г. надавалася відповідна правова допомога, яка полягала у написанні позову та відповіді на відзив, участі у судових засіданнях, зазначена сума витрат на правову допомогу не є надмірною та відповідає обсягу наданої правової допомоги, підстав для її зменшення суд не знаходить. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial