overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

29 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 13 грудня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 987. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 грудня 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 987 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У позовній заяві [PERSON] просила після розірвання шлюбу змінити прізвище з " [PERSON] " на дошлюбне " [PERSON] ". Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

2 вересня 2014р. в с.Колтів Золочівського району померла [PERSON], що доводиться сестрою [PERSON]. У зв'язку з її смертю відкрилася спадщина на її майно. Єдиним спадкоємцем її майна є він, так як їх брат загинув під час війни в 1944 році, вона сім'ї не мала, так як її чоловік пропав безвісті на фронті. Він проживав останні шість років разом сестрою [PERSON] до її смерті. Похоронив її за власні кошти. У документах, що підтверджують їх родинні зв'язки допущені помилки, тому він не може отримати спадщини сестри. В підтвердження заяви зазначає, що його сестра народилася за 4 роки до шлюбу його батьків. А саме [PERSON] був їх спільний батько. Перед війною сестра вийшла заміж за [PERSON], однак той пропав безвісті на фронті. Розбіжності у по батькові спадкодавиці та заявника не дають змогу прийняти йому спадщину сестри. А саме у свідоцтві про смерть [PERSON] зазначена як "Йосипівна" а в інших документах як по батькові значиться як "Йосифівна". Крім того, прізвище його матері - значиться [PERSON], а її Стець. Всі ці неточності в документах не дають йому права оформити спадщину сестри. В суд [PERSON] подав заяву у якій просить розгляд справи приводити без нього, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Колтівська сільська рада Золочівського району Львівської області подала листа у якому вимоги заяву [PERSON] визнали у повному обсязі, просили розгляд справи проводити без участі їх представника. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть то [PERSON] померла 2 вересня 2014р. в с.Колтів Золочівського району. В копії державного акту на землю серія ЛВ 048111 вбачається, що власником землі зазначено [PERSON]. Довідкою Колтівської сільської ради Золочівського району № 382 від 4 вересня 2014р. стверджується, що заявник проживав в с.Колтів та здійснював догляд за [PERSON] до її смерті, похоронив за власні кошти. Отже, в судовому засіданні вимоги заяви підтвердилися, і факт про який просить встановити заявник знайшов своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

2 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Врублівською сільською радою Романівського району Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

2 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2010 року виконавчим комітетом Верхньокринської сільської ради Совєтського району міста Макіївки Донецької області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у зв'язку з тим, що відповідач проявляє агресію відносно дружини, погрожує фізичною розправою та влаштовує постійні сварки у присутності дитини, що суперечить інтересам позивача та дитини. Питання про місце мешкання дитини та про поділ майна не ставиться. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, примирення вважає неможливим. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, на примирення не згоден. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року (АЕС. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. З пояснення позивача у судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не вбачає. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

2 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

2 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку\~ починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. \~В судове засідання\~ сторони не зявились. Про час і місце розгляду справи позивач і відповідач були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому, позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач\~ про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Врублівською сільською радою Романівського району Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обовязок утримувати\~свою дитину\~ до\~ досягнення\~ нею повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

30.01.2013р., між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений договір, згідно якого позивач надав кредит у розмірі 10000 грн., строк повернення якого надано до 30.01.2015р. і відповідач згідно графіка погашення кредиту зобов"язаний був щомісячно сплачувати кошти по погашенню основної суми наданого кредиту та проценти за його користування. З ціллю забезпечення повернення кредиту, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON], були укладені договори поручительства. У заяві позивач посилаючись на те, що відповідач не виконує п.3.4,умов договору по поверненню кредиту, процентам за його користування, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 9372грн.,84 коп., прценти 9408.94 грн., та судовий збір в сумі 243.60грн. Представник позивача просив суд розглянути справу без їх участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], надали заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON], вдруге у судове засідання не з"явився та не надала заперечень на позов. Як встановлено з наданих позивачем документів ( л.с.3-4, 7,9) між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання кредиту, згідно яких відповідач отримав від позивача кредит в сумі 10000грн. на термін до30.01.2015р. Пунктами 3.4, Кредитного договору, відповідач зобов"язався щомісячно в термін кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом, згідно Графіку, проценти за користування кредитом (л.с.8). Як вбачається з договорів ( л.с.5,6), між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON], були укладені договори поручительства, згідно п.2.1., яких останні взяли на себе обов»язок відповідати по зобов»язанях [PERSON], по поверненню кредита у сумі 10000грн. та несуть солідарну відповідальність. Згідно наданих позивачем документів ,судом встановлено, що відповідач не виконував умов Договору по поверненню кредитних ресурсів і заборгованість відповідача по кредиту, процентам складає 18781.78грн.( л.с.21). Згідно вимог ст..1049 ЦК, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Таким чином судом встановлено, що відповідач не виконує умов кредитного договору по поверненню кредита, сплаті процентів за користуванням кредитом. Відповідно до вимог ст..554 ЦК, уразі порушення боржником зобов»язання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Крім цього суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати пов»язані зі сплатою судового збору (л.с.1). На підставі викладеного та ст.ст..553,554,611, 625, 1046-1051 ЦК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

30.01.2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12.10.2002 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та погіршення відносин між ними. Спільного господарства не ведуть, вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати, а малолітню дитину залишити проживати з ним. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]" та не заперечує проти проживання дитини з батьком. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12.10.2002 року між позивачем та відповідачем Веселківською сільською радою Любарського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням відповідача суд вважає можливим залишити їй набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Враховуючи викладене та

Outcome: approved