Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

26 червня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку (ціна позову 63365,39 грн.) посилаючись на те, що згідно з розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 06.09.2006 року №773/2006-р їй видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,44 га на території Січинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], даний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01775300120. Коли позивачка звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, то 16 червня 2017 року отримала відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №35708801, в якій зазначалося, що надані нею документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства ( в кадастровому номері земельної ділянки, що вказаний у державному акті серія, номер [NUMBER] виданий 05.04.2007 Дунаєвецькою РДА виявлено підчистку), а тому державний реєстратор відмовив позивачці у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку , що розташована Хмельницька обл., Дунаєвецький р., с/рада. Січинецька, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за суб'єктом: [PERSON], податковий номер/серія, номер паспорта [NUMBER]/[NUMBER]. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.06.2017 р. року на надану позивачці, відповідно до розпорядження Дунаєвецької РДА, земельну ділянку площею 1,4404 га, видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер [NUMBER], дата державної реєстрації земельної ділянки 09.06.2017 року. З моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. В повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивачка не може, оскільки в державному акті про право власності на землю містять підчищення, цифри «5» в кадастрового номері виконані рукописно і таким чином позивачка позбавлена права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. В зв'язку із цими обставинами позивачка змушена звернутись до суду про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову. Представник третьої особи : Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився,хоча належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду ,про що свідчить поштове повідомлення. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації №773/2006-р від 06 вересня 2006 р., [PERSON] надано в натурі земельну ділянку за межами села №28, площею 1,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Січинецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. 05 квітня 2007 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 1,44 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Січинецької сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300120, на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 773/2006-р. від 06 вересня 2006 р. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 09.06.2017 року на надану позивачу відповідно до розпорядження Дунаєвецької РДА земельну ділянку площею 1,4404 га видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер [NUMBER], дата державної реєстрації земельної ділянки 09.06.2017 року. Вартість земельної частки (паю) по колишньому міжгосподарському агрокомбінату «Дунаєвецький» с.Січинці станом на 21.06.2017 року становить 63365,39 грн. при розмірі 1,90 ум.кад.га. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивач набув права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки в державному акті про право власності на землю містяться підчищення, цифра «5» в кадастровому номері виконано рукописно, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку і таким чином позивачка позбавлена права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35708801 від 16 червня 2017 року позивачці відмовлено у реєстрації права власності земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], оскільки у державному акті внесено виправлення, що не дають змогу однозначно тлумачити їх зміст. Згідно ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 IV від 01.07.2004 року, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими необумовленими витратами, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформленні з порушенням вимог законодавства. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних та на право власності і право постійного користування землею» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99р. №43 виправлення в державних актах не допускаються. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державний акт на право власності на землю підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 1,44 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Січинецької сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300120, виданий 05 квітня 2007 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 773/2006-р. від 06 вересня 2006 р. на ім'я [PERSON] порушує права позивачки, не відповідає вимогам закону, оскільки зроблена помилка в кадастровому номері земельної ділянки, існують виправлення, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved