Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

15.06.2021р. Адміністрація Соборного району ДМР в особі голови Федоренка В.В. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] (бабусю малолітньої дитини) (а.с. № 2-8). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.06.2021р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 47). В обґрунтування позовних вимог голова Адміністрація Соборного району ДМР зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували з 23.10.2010р. до 11.03.2013р. у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . З 15.03.2021р. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки відповідачі самоусунулися від виховання та утримання своєї доньки. Дитина з самого першого року свого життя (тобто більше 10 років) проживає разом зі своїми бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , перебуває тільки під їх наглядом та знаходиться тільки на їх утриманні. Де знаходяться відповідачі, нікому не відомо. Станом здоров,я Аніти, її навчальним процесом, харчуванням, лікуванням, вони не займаються, усі ці обов`язки переклали на бабусю та дідуся (з боку матері дитини). Враховуючи викладене, посилаючись на норми ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 164, 165 СК України, голова Адміністрація Соборного району ДМР просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути з кожного з відповідачів аліменти по 2 510грн. на користь особи, на утриманні якої буде знаходитися в подальшому малолітня дитина. Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст. 197 та п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 22.09.2021р., під час якого було задоволено клопотання про допит свідків, а також долучені акти про обстеження умов проживання дитини від 08.07.2021р. та 14.09.2021р. (а.с. № 73-76). Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 12.01.2021р. - а.с. № 102) в судовому засіданні 30.11.2021р. позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовчі засідання, які були призначені на 20.07.2021р. та 22.09.2021р., та судові засідання, які призначалися на 26.10.2021р. та 30.11.2021р., неодноразово не з`являлися, про дати розгляду справи кожного разу були повідомлені належним чином, як шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями за адресою, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та яка зазначена у позовній заяві (а.с. № 52, 53), так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№ 55, 56, 64, 68-71,82-83, 84, 85-87, 95-97, 98,). Втім, судові повістки, поверталися кожного разу до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». sms-повідомлення про дату підготовчого засідання 22.09.2021р. [PERSON] отримано, sms-повідомлення про дату судових засідань 26.10.2021р. та 30.11.2021р. [PERSON] та [PERSON] отримані обома (а.с. № 65, 88-89,99-100). Про причини своїх неявок суд не сповістили, відзив на позову не подали. Отже, у відповідності до положень ч.8,ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються такими, що повідомлені належним чином про дати розгляду справи судом. Ухвалою суду від 30.11.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) суд вирішив розглядати справу за відсутності відповідачів. За частиною 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа у справі - [PERSON] в судовому засіданні 30.11.2021р. просила позовні вимоги задовольнити. Суду пояснила, що через декілька місяців після народження Аніти, її донька [PERSON] , покинула свою дитину. Більше 10 років онука [PERSON] проживає з нею та з її чоловіком [PERSON] , вважає їх своїми батьками, а не бабусею та дідусем. Про свою доньку розповіла, що [PERSON] ніде не працювала, жебрачила, від знайомих вона дізналася і про те, що донька вживає наркотики. Де зараз проживає донька та її колишній зять, вона не знає. Онукою опікуються лише вона та її чоловік [PERSON] . Суд, вислухав представника позивача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 8). Відповідачі у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2010р. Шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013р. у справі № 201/2187/13-ц (а.с. № 11, 12). Голова Адміністрації Соборного району ДМР по тексту позову та представник позивача в судовому засіданні 30.11.2021р. стверджували про те, що мати та батько [PERSON] , [INFO] , не приділяють уваги вихованню дівчинки, її лікуванню, оздоровленню, освіті, самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, дитина майже від першого року життя проживає зі своїми бабусею та дідусем ( [PERSON] та [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не допомагають матеріально взагалі, долею дитини не цікавляться. Ці обставини знайшли своє підтвердження і в ході розгляду справи судом. 11.03.2021р. до управління-служби у справах дітей звернулася [PERSON] з заявою про невиконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] . [PERSON] зазначила, що вона є бабусею [PERSON] (матір`ю відповідачки [PERSON] ). Батьки Аніти проживають окремо від дитини, де саме, їй невідомо. З самого народження доньки батьки не займаються її вихованням та матеріальним забезпеченням, не цікавляться станом здоров`я дитини (а.с. № 15). З 15.03.2021р. [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні-службі у справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, Управлінням-службою у справах дітей Адміністрації Соборного району ДМР винесено відповідний наказ № 008 від 15.03.2021р. (а.с. №14). Відповідно до характеристики КЗО "СЗШ № 10 ім. І.І. Манжури" ДМР [PERSON] навчається там з 1-го класу, в 2021 році дівчинка закінчила 3-Б клас. Відповідно до характеристики [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Психологічний клімат в родині стійкий, любов до дитини та розумна вимогливість з боку дорослих сприяють стабільному розвитку Аніти. Окрім навчання Аніти в школі, дівчинка відвідує музичну школу та приватні навчальні заклади з вивчення іноземних мов (англійська, китайська). Простежується високий рівень зацікавленості навчанням та вихованням Аніти з боку бабусі і дідуся. Фактична роль у вихованні Аніти належить бабусі [PERSON] . Аніта забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. Біологічні батьки жодного разу у школі не були, їх місцезнаходження невідоме (а.с.№ 26). Відповідно до довідки Академії талантів "HAKUNA MATATA" від 31.03.2021р. [PERSON] з 26.01.2021р. відвідує заняття в Академії талантів за адресою: [ADDRESS] . Вартість занять у розмірі 1 000 грн. сплачує [PERSON] , батьків Аніти в закладі жодного разу не було (а.с. № 39). Відповідно до довідки МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 12» № 165 від 22.11.2021р. [PERSON] навчається у музичній школі по класу флейти з 01.12.2015р. Всі організаційні питання щодо навчального процесу вирішує виключно бабуся [PERSON] , а оплату за навчання вносить дідусь [PERSON] (а.с. № 104) В матеріалах справи наявні 3 акти обстеження умов проживання дитини зі своїми бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] від 18.03.2021р., від 08.07.2021р. та від 14.09.2021р., якими підтверджується, що [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі, має окрему кімнату, у якій створено необхідні умови для навчання і відпочинку, санітарно-гігієнічні норми житла дотримуються відповідно до тих вимог, що існують для житла (а.с. № 27, 74, 75). Батько дитини, [PERSON] так само, як і мати дитини, з [PERSON] майже з самого її народження не проживає, коштів на утримання Аніти не надає, контакт не підтримує, не цікавиться її станом здоров?я, успіхами, навчанням, життям. З метою з`ясування реальних обставин по справі, до Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району ДМР був запрошений [PERSON] , який 26.03.2021р. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що він є батьком малолітньої [PERSON] , що йому не давали змоги спілкуватися з дитиною і він буде намагатися налагодити відносини з бабусею доньки та надавати кошти [PERSON] на утримання своєї доньки (а.с. № 28). Втім, як зазначила в судовому засіданні 30.11.2021р. представник позивача, батько Аніти своїх обіцянок не виконав, на зв`язок з власної ініціативи не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає, дитині як не допомагав, так і не допомагає. Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради зазначає, що на 27.05.2021р. на засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не прийшов, хоча завчасно був повідомлений про наступну дату засідання, грошових коштів на утримання доньки Аніти жодного разу так і не перерахував, з донькою так і не зустрівся, хоча йому відомо, де вона проживає. Допитані в судовому засіданні 30.11.2021р. свідки: [PERSON] (подруга [PERSON] з 1980р., [PERSON] (сваха [PERSON] та [PERSON] , бабуся [PERSON] - доньки [PERSON] від [PERSON] ) та [PERSON] (сусідка [PERSON] ) (а.с. № 105-112) суду підтвердили, що вони часто спілкуються з бабусею Аніти, бувають в неї вдома. Усі свідки зазначали, що саме бабуся та дідусь виховують та утримують Аніту. Дитина майже 10 років не бачила своїх батьків, які не допомагають бабусі та дідусю її виховувати та утримувати, навіть не поздоровляють доньку зі святами. Свідки [PERSON] та [PERSON] також свідчили суду і про те, що [PERSON] називає бабусю та дідуся - матір,ю та батьком. Свідок [PERSON] розповіла, що [PERSON] народила ще одну доньку [PERSON] від її сина- [PERSON] , яку потім так само покинула, як і [PERSON] , яку народила від [PERSON] , [PERSON] ніколи не працювала, сусіди їй розповідали, що вона вживає наркотики. Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради складено висновок від 14.06.2021р. за 5/6-85, де у відповідності до п.п.4,5 ст. 19 СК України зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. № 40-42). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , а саме: духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дівчинки не опікуються, з дитиною не спілкуються, не відвідують її ні за місцем її проживання, ні за місцем її навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування та оздоровлення дитини, не купують одягу, не надають необхідного для неї грошового забезпечення. [PERSON] знаходиться виключно на утриманні своїх бабусі та дідуся, що є у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав відносно доньки обох відповідачів. Суд, розглядаючи цю цивільну справу, дійшов висновку, що відповідачі, поклавши виховання [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] (батьків [PERSON] ), свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків та не бажають опікуватися над дитиною. Доказів протилежного суду надано не було. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 14.06.2021р. за 5/6-85, суд вважає, що наявні передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . За вищезазначеного позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки обґрунтовані, отже підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог Адміністрації Соборного району ДМР про стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на користь особи, на утриманні якої буде знаходитися в подальшому [PERSON] , [INFO] , то в цій частині позову слід відмовити, оскільки право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини повинно виникнути у конкретної особи від дня встановлення опіки над дитиною зі сторони цієї особи. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати наступним чином. Позовні вимоги в частині позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки задоволено, отже з кожного з відповідачів за цю частину позовних вимог слід стягнути на користь держави по 908грн., оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору. Що стосується судових витрат за ту частину позовних вимог, в задоволенні якої позивачу відмовлено (стягнення аліментів),то судові витрати в цій частині відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial