Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] в квітні 2018 року заявив позов, за яким просив визнати недійсним договір іпотеки №70629 від 22.11.2007 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру [ADDRESS], визнати за позивачем та його дружиною [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визнати протиправним виселення з квартири, усунути перешкоди в користуванні власністю, та вселити в квартиру. Позов мотивовано тим, що оскаржувані договір, рішення та дії відповідачів прийняті та вчинені в супереч закону. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 16.04.2018 року. На забезпечення позову судом накладено арешт на спірну квартиру, про що 16.04.2018 року постановлена відповідна ухвала. Крім того ухвалою суду від 26.04.2018 року на ТОВ "Кей-Колект" покладено обовязок забезпечити схоронність майна належного позивачу та членам його сім'ї. [PERSON] та його представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю, і пояснив, що ТОВ «Кей-Колект» набули право власності на спірну квартиру на законних підставах. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позицію щодо позову не висловила. [PERSON] підтримала позов. [PERSON] в суд не з'явився. Судом встановлено таке. 22.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11256066000, за яким перший надав, а друга прийняла у кредит на умовах договору 200000 доларів США, для придбання житла. В день укладення кредитного договору [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською В.С. за реєстровим № 5628, придбала за кредитні кошти квартиру [ADDRESS], і передала цю квартиру в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» на умовах договору іпотеки, що був укладений між ними, цього ж дня. Судом беззаперечно встановлено, що дані правочини були вчинені зі згоди чоловіка [PERSON] - [PERSON], а тому вимоги останнього про недійсність договору іпотеки, що засновані саме на відсутності його згоди на укладення правочину, задоволенню не підлягають, як безпідставні. 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими, разом з іншим, до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги за наведеними кредитним договором та договором іпотеки. 04.09.2015 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. на підставі договору іпотеки було прийняте рішення № 24156550 про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру [ADDRESS] Суд погоджується з позивачем, що дане рішення підлягає скасуванню, як незаконне. Так, рішення прийняте, як це вже вказувалось вище, на підставі договору іпотеки, а саме на підставі іпотечного застереження, згідно з п. 5.2.1 договору іпотеки. Проте поза увагою нотаріуса залишилось те, що відповідно до даного пункту договору передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, може бути здійснено лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Такого договору матеріали, що слугували підставою для прийняття спірного рішення, не містять, і не укладалось сторонами, що визнається відповідачем, а тому рішення не має під собою законних підстав і підлягає скасуванню. Згідно зі ст. 26 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, наслідком скасування спірного рішення, є відновлення права власності на квартиру за попереднім власником [PERSON], а тому потреби для визнання за останньою права власності не має. Це ж спростовує доводи відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Суд також вважає, що не має потреби і у визнанні за подружжям [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на спірну квартиру, оскільки таке їх право ніким не оспорюється, а сам факт перебування квартири у їх власності підтверджується тим, що квартира придбана в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти в інтересах сім'ї. Що стосується вимог позову про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню. Так, представником ТОВ «Кей-Колект» не заперечується той факт, що сім'я [PERSON], на час розгляду справи, у спірній квартирі не проживає, квартира перебуває в повному володінні товариства. З огляду на надані позивачем матеріали, вбачається, що сім'я [PERSON] була фактично виселена з квартири 27.03.2018р. невстановленими особами, що діяли від імені та в інтересах ТОВ «Кей-Колект», під примусом. Доводи відповідача про те, що позивач та члени його сім'ї виселились з квартири добровільно, не підтверджено відповідними доказами, та суперечить наявним доказам у справі. До того ж відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що в квартирі залишились його речі та речі членів його сім'ї. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ці ж гарантії закріплені ст. 9 ЖК України. Згідно з ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Рішення про виселення сім'ї [PERSON] зі спірної квартири судом не виносилось, а тому таке виселення є незаконним і таким, що порушує права позивача та членів його сім'ї, як на житло так і право власності на квартиру. Суд, з огляду на обставини справи, погоджується з обраним позивачем способом поновлення порушеного права, і вважає за необхідне на підставі ст. 391 ЦК України вселити позивача в належну йому квартиру [ADDRESS], та зобов'язати ТОВ «Кей-Колект» не чинити йому перешкоди в користуванні власністю. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. Оскільки, основні вимоги позову судом задоволені, то витрати понесені позивачем на розгляд справи мають бути компенсовані йому відповідачами відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову не заявлялось, а тому такі заходи продовжують діяти на строк, визначений ч.7 ст. 158 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial