Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла 11 травня 2015 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльського району Волинської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області. Позивач зазначає, що являється єдиним спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] Спадщину прийняла в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Проте оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльського району Волинської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що вони не заперечують щодо задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виконкому Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області №106 від 10.01.2018 року вбачається, що по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльського району Волинської області постійно проживала і була прописана [PERSON]. Вищевказаний житловий будинок значиться в записах по господарської книги №5 за 2011-2015 року. Разом з тим, з довідки сільської ради слідує, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області. Вказана обставина доводиться копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14455128 від 12.12.2013 року. [PERSON] померла 11 травня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №174357. Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльського району Волинської області та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт від 27 жовтня 2010 року, яким все належне їй\~майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла своїй правнучці [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що стверджується копією паспорта серії АЮ №263171. [PERSON] спадщину прийняла в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Проте постановою приватного нотаріуса від 20.04.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльський район Волинської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, в тому числі їх оригіналів. Згідно матеріалів спадкової справи №60/2015, інших спадкоємців немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області були побудовані в 1958 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області, однак оригінал свідоцтва про право власності був втрачений. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 392 ЦК України\~не породжує, а підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Доказів про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14455128 від 12.12.2013 року або скасування реєстрації права власності у справі немає. Представник відповідача у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 11 травня 2015 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями\~\~та спорудами, які знаходяться по вулиці Прирічна, 18 в селі Згорани Любомльського району Волинської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: вулиця Прирічна, 18, село Згорани Любомльського району Волинської області. Відповідно положень ч.1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 2179,62 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв'язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 1089,81 грн.

Outcome: approved