Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

11 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини. Позов мотивовано тим, що він з квітня 2002 року по 2009 рік проживав спільно однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, оскільки вона перебувала в цей період в офіційному шлюбі з [PERSON] , який було 01 серпня 2003 року припинено. [INFO] в них народився син [PERSON] , але в актовому записі про народження він був записаний відповідно до ч.1 ст. 122 СК України як [PERSON] . Тому просить суд визнати його батьківство по відношеню до дитини - [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але до суду надав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність, і забезпечив участь в судовому засіданні свого представника - [PERSON] , яка підтримала позовну заяву повністю та просила її задовольнити, зокрема зазначила, що позивач в період з квітня 2002 року по 2009 рік проживав спільно однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу та в них народився син [PERSON] , але через те, що вона в момент народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, дитина була записана на [PERSON] . Позивач з народження дитини вважає себе батьком дитини, з дитинства допомагає їм матеріально, піклується про моральний та духовний розвиток дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, зокрема вказала, що дійсно в період з квітня 2002 року по 2009 рік проживала спільно однією сім`єю з [PERSON] і в них народився син [PERSON] , однак в зв`язку з тим, що на той момент вона ще перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] батьком їх сина [PERSON] в актовому записі про народження був записаний її чоловік. Однак зазначила, що син з дитинства знав, що [PERSON] його батько та вважав його своїм батьком. Вказала, що [PERSON] не визнав своє батьківство раніше з її вини, оскільки вона побоювалася, що він може забрати в неї дитину, а тому була проти того, щоб він визнавав своє батьківство. На даний час вона вже не боїться, а її син сам бажає, щоб [PERSON] визнав своє батьківство. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] в період з квітня 2002 року по 2009 рік проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою №166 від 31.10.2019 року, виданою "Олександрівським центром первинної медико-санітарної допомоги" про те, що відповідачка дійсно перебувала на обліку з приводу вагітності в Олександрівській лікарні, довідкою №125 від 31.10.2019 року, виданою Прибузьким дошкільним навчальним закладом №1 "Чебурашка", про те, що син [PERSON] [PERSON] відвідував Прибузький ДНЗ №1 з 12.05.2006 року по 01.06.2009 року, довідкою №42 від 30.10.2019 року, виданою директором Прибузької ЗОШ І-ІІІ ступенів, про те, що [PERSON] дійсно навчався у Прибузькій ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2009 року по 29.09.2009 року. [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком якого в зв`язку з тим, що в момент народження дитини відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] , в актовому записі про народження дитини був записаний останній. 01 серпня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 16). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17), однак за життя надав позивачу нотаріально засвідчену заяву про дозвіл на усиновлення позивачем [PERSON] його сина - [PERSON] , що підтверджується копією заяви [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді скарги про встановлення батьківства суди повинні приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, в даному випадку її права не порушуються. Даючи оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, які дають підстави вважати, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , а батьком дитини є позивач [PERSON] . Визнання відповідачем позову не суперечить Закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи визнання позову відповідачкою, а також той факт, що дитині важливо знати своїх батьків, виходячи з інтересів дитини, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved