Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

18 травня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем [PERSON] 04.10.2010 року було укладено договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3о% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі умов), «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом та «Тарифами Банку», які викладаються на банківському сайті складає між нею і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобовязувалась щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, разом з тим, [PERSON] користувалась кредитними коштами, але не дотримувалась умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У звязку з невчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 31.03.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 30811,22 грн., де заборгованість за кредитом складає 18821,56 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 9746,27 грн., заборгованість за пенею та комісією 300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1443,39 грн. Оскільки добровільно повертати кошти банку відповідач не бажає, просить стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь кредитну заборгованість в сумі 30811,22 грн., а також судові витрати по справі. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення в повному обсязі. З копії анкети-заяви позичальника від 04 жовтня 2010 року вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11). Підписавши вищевказану заяву, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладаються на банківському сайті, відповідач підтвердив свою згоду на укладення між ним та позивачем кредитного договору. (а.с.14-37). Пунктом 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. З розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що станом на 31.03.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 30811,22 грн., де заборгованість за кредитом складає 18821,56 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 9746,27 грн., заборгованість за пенею та комісією 300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1443,39 грн. (а.с.7-10). Відповідно до ст.526 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" 04 жовтня 2010 року, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому суд задовольняє вимогу позивача про повернення коштів за договором кредиту і стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 30811,22 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 308,11 грн., що підтверджується документально (а.с.43).

Outcome: approved