Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, вказуючи, що [INFO] помер їх батько [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина, на все належне їй майно. Зазначають, що після смерті на спадщину не претендували, так як була жива мати [PERSON] , яка в силу положення п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла, так як проживала з батьком на момент його смерті, але оформити на себе не встигла в зв`язку зі смертю. [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] оскільки проживала разом з нею на момент її смерті. При цьому зазначають, звернувшись до [PERSON] як спадкоємця який прийняв спадщину після смерті надати письмову згоду для прийняття спадщини, отримали відмову від останньої. Зазначають, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вчасно не звернулись, у зв`язку з тим що, проживають не за місцем знаходження спадщини, що відкрилась, а також були проблеми зі здоров`ям та матеріальним становищем, що перешкодило зібрати документи та звернутись до нотаріуса. Вважають, що строк прийняття спадщини пропустили з поважної причини. А тому, просять суд визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 19 березня 2021 року підготовче провадження закрито та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року, позовні вимоги [PERSON] , залишено без розгляду. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Адвокат Рудик В.Р. який діє в інтересах позивача [PERSON] згідно ордеру серії РН-579 №26, в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась належним чином. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] , згідно якої, позов визнає повністю та просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши та оцінивши докази наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач вправі визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною четвертою цієї норми закону встановлено, що суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи дійсно вбачається, що відповідач визнав позовні вимоги. При цьому суд виходить з того, що визнання відповідачем позову не є абсолютною і безумовною підставою для ухвалення судом рішення про задоволення позову. Судом звертається увага, що вказана заява відповідача містить сумнівних характер, оскільки подана заява не відповідає вимогам, які містяться в ст. 183 ЦПК України та на думку суду не відповідає дійсній волі відповідача. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 09 січня 2014 року виконавчим комітетом Садівської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Після смерті [PERSON] , відповідно до ст.ст.1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на все належне йому майно. Із дослідженим матеріалів справи, судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіт не складався. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З даних довідки Садівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 26 вересня 2019 року вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з останнім в одному будинку проживали дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 липня 2016 року. Із дослідженим матеріалів справи, судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіт не складався. Із даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.1964 та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] . Натомість позивач [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, у зв`язку з тим, що проживає не за місцем знаходження спадщини, що відкрилась, а також були проблеми зі здоров`ям та матеріальним становищем, що перешкодило зібрати документи та звернутись до нотаріуса. Тобто, з огляду на ч.1 ст.1272 ЦК України позивач вважаються таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацом 6 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" звернуто увагу на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску зазначеного строку можуть визнаватися: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у своїй постанові від 12 листопада 2018 року у справі №136/200/17 зазначив, що, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має ураховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 491/327/18 від 02.02.2021) Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із змісту позовної заяви, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька та матері, оскільки проживали не за місцем знаходження спадщини, що відкрилась, а також були проблеми зі здоров`ям та матеріальним становищем, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не додано. Отже, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, позивачем не подано жодного доказу наявності у неї певних об`єктивних перешкод, які б завадили їй вчинити певні визначені законодавством дії з прийняття спадщини. Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що позивачем [PERSON] не наведено причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Тому суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: dismissed