Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

19 березня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося КС Подільська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 20 березня 2013 року між КС Подільска та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3832, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 8200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 50% строком на 18 місяців. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору між КС Подільська та [PERSON], [PERSON] 20 березня 2013 року були укладені договори поруки, за якими останні зобов'язалися солідарно відповідати перед спілкою за належне виконання [PERSON] обов'язків, взятих на себе за вказаним кредитним договором. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконала, борг не повернула, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. За таких обставин, просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь КС Подільська заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 23 764,08 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно 20.03.2013 року вона виступила поручителем перед КС Подільською за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, про що уклала з спілкою відповідний договір поруки. Зазначила, що вказаний договір вона уклала на прохання [PERSON] Остання належним чином не виконувала обовязки щодо своєчасного повернення заборгованості, про що їй повідомлялося позивачем. Вона намагалася поговорити з [PERSON], аби та погасила наявну у неї заборгованість, проте не змогла цього зробити. Також зазначила, що вказана заборгованість є великою та вона не може її повністю погасити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Про часта місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин, зі згоди сторін, які з'явилися в судове засідання, судом прийнято рішення про розгляд даної справи за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], перевривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2013 року між КС Подільська (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №3832. За умовами кредитного договору кредитодавець зобовязується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 8 200 гривень, а остання повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 50% річних. Також сторонами було погоджено, що кредит та сплата відсотків відбуватиметься у строки та розмірах згідно встановленого графіку, наведеного у п.4.2 Договору. Згідно встановленого графіку погашення заборгованості за кредитним договором та сплата відсотків за користування кредитними коштами повинна здійснюватися щомісячними платежами починаючи з 25.04.2013 року по 456 гривень. Останній платіж мав відбутися 20.09.2014 року у розмірі 463,34 гривні. Також згідно п. п. 9.1 та 9.2 Договору сторони погодили, що при порушенні терміну розрахунку Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожний день прострочки на суму залишку кредиту та е сплачених відсотків. У випадку порушення Позичальником вимог п.3.2.2. (Обов'язки позичальника) останній зобов'язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен з випадків. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. На підставі статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Як встановлено з матеріалів справи КС Подільська свій обовязок за укладеним кредитним договором виконала та надала [PERSON] обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджено представленим суду видатковим касовим ордером від 20.03.2013 року на видачу готівки позичальнику у сумі 8 200 гривень. Втім свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконала належним чином. Кредит в обумовлений спосіб та термін не повернула, відсотки за його користування своєчасно та у повному обсязі не сплачувала. Згідно представленого позивачем довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3832 від 20.03.2013 року станом на 18.03.2015 рік становить 23 764,08 гривень і складається з: · заборгованості за кредитом 4 676,00 гривень; · заборгованості по нарахованим відсоткам 5 078,80 гривень; · нарахована пеня 13 189,28 гривень; · штраф 820 гривень. Також з матеріалів справи встановлено, що 20 березня 2013 року між КС Подільська та [PERSON] [PERSON], з кожним окремо, були укладені договори поруки за якими останні, зобов'язалися перед КС Подільська відповідати за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором №3832 від 20.03.2013 року у повному обсязі. За умовами договорів поруки у випадку порушення Боржником ([PERSON]В.) зобов'язання, поручителі несуть солідарну з останнім відповідальність. Відповідно до приписів ч.1 ст.553 та ч.1 і 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Як встановлено зі змісту укладених 20.03.2013 року договорів поруки між КС Подільською та [PERSON] І [PERSON] (розділ 4 договору строк дії договору) строк дії поруки між сторонами фактично не визначений, оскільки в цих договорах вказано: порука надана строком на місяців з дати укладення Договору без зазначення конкретної кількості місяців. За таких обставин в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як установлено , боржник [PERSON] (а відтак і поручителі) первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 20 вересня 2014 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати у визначену дату кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Таким чином з урахуванням дати звернення позивача до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], як до поручителів за вказаним кредитним договором, 19 березня 2015 року, та виходячи з встановленого графіку погашення кредитного договору, з поручителів підлягає стягненню заборгованість яка виникла з 19 вересня 2014 року. В решті у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором слід відмовити у звязку з припиненням дії поруки. Отже виходячи з представленої довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №3832 від 20.03.2013 року станом на 18.03.2015 рік з [PERSON] (боржника) та [PERSON], [PERSON], як поручителів, підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість яка виникла з 19.09.2014 року. Вказана заборгованість становить 12298,76 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 448,00 гривень; заборгованості за процентами - 2613,44 гривень; нарахованої пені 8417,32 гривень штраф 820 гривень. Решту заборгованості яка виникла до вказаної дати слід стягнути з [PERSON] (боржника), яка відповідно становить 11465,32 гривень і складається з: заборгованості за кредитом - 4228,00 гривень; заборгованості за процентами - 2465,36 гривень; нарахованої пені 4771,96 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь кредитної спілки «Подільська» судовий збір у сумі по 81,18 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial