Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

12 червня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Публічного акціонерного товариства «БАНК ЮНІСОН» до [PERSON] в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10320,62 грн. заборгованості за кредитним договором та стягнути судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 14.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Юнісон» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26253015012386/980, відповідно до якого ПАТ "Банк Юнісон" надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 12 процентів річних за користування кредитними коштами, строком дії до 14.12.2016 року. Посилається на те, що відповідач взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 22.11.2017 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 10320,62 грн., з яких: 4258,93 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1328,40 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 3087,07 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1646,22 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав суду письмові заперечення на позов, в яких просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Юнісон» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26253015012386/980, відповідно до якого ПАТ "Банк Юнісон" надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 12 процентів річних за користування кредитними коштами, строком дії до 14.12.2016 року. Посилається на те, що відповідач взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує проценти за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 22.11.2017 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 10320,62 грн., з яких: 4258,93 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1328,40 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 3087,07 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1646,22 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» ті інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач виконав вимоги укладеного між ним та Позивачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені. З розрахунку заборгованості доданого до позову вбачається, що остання сплата за кредитом була здійснена в листопаді 2016 року. З наведеного вище суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності до всього зобов`язання, оскільки його перебіг почався з останнього дня листопада 2016 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так,у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору станом на 06.06.2018 року у відповідача існує прострочена заборгованість за кредитом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відносно строку, в межах якого можли вестягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний суд України висловлювався 18.05.2016 р. у справі № 6-474цс16: «Отже аналіз норм статті 266,частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, щостягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями передзверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вонанараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам в розмірі 4258,93 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1328,40 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 3087,07 грн. - прострочена заборгованість за комісією. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.06.2018 року нарахована заборгованість за пенею в розмірі 1646,22 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно розрахунку, наданого позивачем вбачається, що банк з листопада 2016 року почав нараховувати заборгованість за пенею до 05.06.2018 року включно. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що останній раз поповнення картки відбувалось в листопаді 2016 року, після цього ніяких рухів грошових коштів по картці не відбувалось. Таким чином строк звернення до суду із вимогою про стягнення нарахованих на поточну заборгованість пені сплив в листопаді 2017 року. Банк звернувся до суду із даним позовом 08.06.2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1, ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на те, що банк звернувся до суду із вимогою стягнення заборгованості за пенею після спливу строку позовної давності суд вважає за необхідне в задоволенні даної частини вимог відмовити у зв`язку зі сплавим строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково суд вважає за необхідно судові витрати розподілити наступним чином, а саме: з відповідача на користь позивача стягнути суму судового збору пропорційно задоволеній частині вимог, а саме - 1695,58 грн. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial