Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту належності договору купівлі-продажу від 24 червня 1992 року, посвідченого Старовижівською державною нотаріальною конторою, та реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира по [ADDRESS] . Вказану квартиру придбав на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 1992 року, посвідченого Старовижівською державною нотаріальною конторою. На підставі цього договору купівлі-продажу Волинським обласним бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення від 02 жовтня 1992 року. Однак у договорі купівлі-продажу квартири та реєстраційному посвідченні його по батькові зазначено « [PERSON] », що не відповідає його по батькові, зазначеному у паспорті « [PERSON] ». Через цю розбіжність він не може реалізувати своє справо на розпорядження житловим будинком. Через що звернувся до суду і просить встановити факт належності йому зазначених правовстановлюючих документів. У судове засідання заявник не з`явився. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Заяву підтримує. Представники заінтересованих осіб - Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області, Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явилися. Подали, кожен зокрема, письмові заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників. Заяву визнають. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що Договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори 24 червня 1992 року та зареєстрований в реєстрі за № 1085 та реєстраційне посвідчення, видане Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 02 жовтня 1992 року, зареєстроване за реєстровим № 495, факт належності яких просить встановити заявник, видані « [PERSON] » (а.с.9-11,12). До матеріалів справи додано документи, а саме: паспорт серії [NUMBER] , виданий Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області 20 листопада 2001 року; картку фізичної особи - платника податків; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 1956 року, які підтверджують, що по прізвище, ім`я та по батькові заявника « [PERSON] » (а.с. 6-7,8,21). Крім цього судом встановлено, що заявником виготовлено технічний паспорт на квартиру по [ADDRESS] на ім`я « [PERSON] » (а.с.13-18). Рішенням Старовижівської селищної ради від 21 серпня 1992 року № 97 вул.Чапаєва перейменовано у вул.Грушевського (а.с.22). Із заявою про виправлення помилки заявник звертався до Старовижівської державної нотаріальної контори та до КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Однак листами йому було відмовлено, оскільки вирішення даного питання не належить до їх компетенції (а.с.19,20). Як встановлено в судовому засіданні, підтвердження факту, що має юридичне значення заявнику необхідне для подальшої реалізації свого законного права на розпорядження житловим будинком. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у договорі купівлі-продажу та реєстраційному посвідченні помилково вказано по батькові заявника " [PERSON] " замість " [PERSON] ". З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів - договору купівлі-продажу та реєстраційного посвідчення. А тому заява підлягає до задоволення з вищевикладених підстав. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved