Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні під`їзною дорогою, шляхом знесення самовільно збудованої споруди. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення виконкому Костилівської сільської ради народних депутатів №30 від 17.06.1997 Рахівського району Закарпатської області "Про передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлових будиників і господарських споруд", по [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці знаходиться майно, що належить йому на праві спільної часткової власності, що виникло за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.05.2012 та від 02.02.2009. У 2013 році, Рахівським районним відділом Закарпатської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" йому розроблено технічну документацію із землеустрою щодо віведення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2123684000:07:001:0013 та внесено відомості до Державного земельного кадастру про формування земельної ділянки площею 0,08 га. Його суміжним землекористувачем являється громадянка [PERSON] , яка мешкає в будинку [ADDRESS] , з якою у них багато років існує земельний спір. Рішенням 26 сесії 6 скликання Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 30.03.2015, № 5583 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та передано у власність земельну ділянку, площею 0,0737 га з кадастровим номером для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Розробляючи землевпорядну документацію, не було враховано розробником землі загального користування, що є суміжними із його земельною ділянкою, і таким чином, земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON] , накладається на землі загального користування (під`їзну дорогу), що обмежило його у доступі до його земельної ділянки та проїзд на автотранспорті до житлового будинку. В 1999 році, [PERSON] , на під`їзній дорозі, самовільно, збудувала споруду (оборіг), що обмежило йому проїзд будь якого транспорту до власного будинку та створило незручності у доступі до будинку. З моменту самовільного зведення споруди на під`їзній дорозі, прохід до власного житла та земельної ділянки, ним здійснюється по пішохідній стежці завширшки 50 см, яка знаходиться між земельними ділянками, що перебувають у власності [PERSON] Розширити пішохідну доріжку неможливо, оскільки з однієї сторони протікає потічок, а з іншої сторони знаходиться схил гори під уклоном 45 градусів. Таким чином, проїзд до земельної ділянки на автотранспорті у нього повністю відсутній, що створює для нього великі незручності на протязі багатьох років. Цією ж пішохідною стежкою користується його сусід [PERSON] , який проживає в будинку [ADDRESS] , у якого такі ж проблеми з під`їзною дорогою як і у нього. З цього часу, між ним та відповідачкою виникли неприязні відносини, які нерідко переростали у сварки, а іноді і бійки. З даним питанням він неодноразово звертався до Костилівської сільської ради, Держгеокадастру у Закарпатській області, інші органи влади, але отримував лише відписки про те, що з даним питанням йому слід звернутися до суду. З довідки Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №495 від 11.05.2019, чітко видно, що він користуюся стежкою, під`їзної автомобільної дороги до власного будинку не має. Відсутність під`їзної автомобільної дороги до його дворогосподарства стверджується відповіддю на адвокатський запит №01/322 наданий 16.04.2019, Рахівським районним відділом Управління ДСНС України у Закарпатській області. Згідно відповіді на адвокатський запит за №01350 від 24.04.2019, встановлено, що згідно правил ДБН, для пожежних автомобілів слід передбачити проїзди завширшки не менше ніж 3,5 м., які повинні бути розраховані на відповідні навантаження від пожежного автомобіля. Зазначає, що діями [PERSON] (самовільною будовою на під`їзній дорозі споруди (оборогу), у разі винекнення, яких-небудь стихійних лих, він позбавленийдоступу до свого дворогосподарства спеціальної техніки. Враховуючи, що у досудовому порядку вирішити спір не являється можливим, із-за прямої відмови відповідачки, просив винести рішення, яким захистити його право вільного користування під`їзною дорогою до житлового будинку [ADDRESS] , зобов`язавши відповідачку, [PERSON] , знести самовільно збудовану споруду (оборіг) на під`їзній дорозі, що веде до його дворогосподарства. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 14.11.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи Костилівську сільську раду Рахівського району Закарпатської області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 12.12.2019 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10 січня 2020 року. Викликано в судове засідання свіда, [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Сойма І.Ю. позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник третьої особи без самостійних вимог, Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, однак сільський голова Савляк І.І. надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника сільської ради. Заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №11431264 від 23.10.2013 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №11431639 від 23.10.2013, позивач [PERSON] , являється власником земельної ділянки з кадастровим номером: 2123684000:07:001:0013, площею 0,08 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS] . На вказазаній земельній ділянці знаходиться домоволодіння, що належить позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності (1/2 частка), яке виникло на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №2-216/09 від 02.02.2009, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22030587 від 02.03.2009. З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , являється власником суміжної з позивачем земельної ділянки з кадастровим номером: 2123684000:07:001:0052, площею 0,0737 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Пред`являючи позов до суду, позивач [PERSON] посилався на те, що громадянка [PERSON] чинить йому перешкоди у праві вільного користування під`їзною дорогою до житлового будинку, що належить йому на праві приватної власності, шляхом самовільної побудови оборогу на під`їзній дорозі до його дворогосподарства. При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed