Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

14.10.2014 року позивач звернувся до Врадіївського районного суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 16196 грн. 69 коп. Позов обґрунтований тим, що 15.05.2007 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( нині ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. 12.09.2011 року за вказаним договором Врадіївським районним судом постановлено рішення про стягнення з боржника суми заборгованості у розмірі 16945 грн. 58 коп., яка виникла станом на 31.05.2011 року. Після винесення рішення судом, відповідач продовжує не виконувати договірні зобов»язання, через що у нього виникла станом на 31.08.2014 року заборгованість по процентах у розмірі 15187 грн. 32 коп. та нараховано штрафні санкції у розмірі 250 грн. фіксована частина, 759 грн. 37 коп. процентна складова, всього заборгованість становить 16196 грн. 69 коп., які відповідачем у добровільному порядку не погашено. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю,просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 15.05.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н про надання кредиту у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2011 року , яке набрало законної сили 02.10.2011 року, за вказаним кредитним договором з [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 16945 грн. 58 коп., яка виникла станом на 31.05.2011 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який відповідач належними письмовими доказами не спростував, заборгованість за заявленими позовними вимогами після постановлення рішення судом 12.09.2011 року, станом на 31.08.2014 становить 16196 грн. 69 коп., з яких 15187 грн. 32 коп. заборгованість по процентам, штрафні санкції у розмірі 250 грн. фіксована частина, 759 грн. 37 коп. процентна складова. Встановив вказані обставини, суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. За положеннями кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов»язань за цим договором. Пунктами 5, 8.6 Умов і Правил Надання банківських послуг, що є складовою кредитного договору, передбачено порядок обчислення процентів та штрафних санкцій за цим договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконує та після постановлення рішення судом суму заборгованості не погасив, у позивача виникло законне право нарахувати проценти, штрафні санкції по договору та вони підлягають примусовому стягненню через їх несплату у добровільному порядку. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК). При прийнятті рішення суд керується також ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved