Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником квартири, яка знаходяться за адресою в [ADDRESS]. Зазначає, що в грудні 2013 року, згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом, він придбав у [PERSON], відповідачки по справі, належну їй на праві приватної власності, вищезазначену квартиру. Однак, в даній квартирі крім нього зареєстрована по теперішній час і відповідачка по справі, яка у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку. Посилається на те, що даний факт не дає йому можливості вільно розпоряджатися своїм майном, а тому просив задовольнити позов. Позивач подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, про свідчить розписка про отримання повістки. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, яка знаходяться за адресою в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року. Однак, у вищевказаному житловому приміщенні крім позивача зареєстрована і колишня власниця квартири, відповідач по справі, [PERSON] Згідно довідки Кіцманського виробничого управління житлово-комунального господарства та акту обстеження матеріально-побутових умов, вбачається, що відповідач [PERSON], дійсно зареєстрована в [ADDRESS], однак тривалий час за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачки у квартирі позивача порушує його права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і він як власник вправі вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У зв'язку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст..7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved