Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

29.01.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» про звільнення рухомого майна з-під застави. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 05.06.2018 року йому стало відомо, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.03.2017 року реєстратором Філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» на підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано два приватних обтяження його рухомого майна, за реєстраційними номерами 16172201 та №16172324 Підставою для внесення реєстратором записів про державну реєстрацію приватних обтяжень рухомого майна був договір поруки б/н від 14.03.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем. Проте, строк виконання зобов`язання позивача, як поручителем ПП «Фірма «Мега-Трейд» закінчився 08.01.2013 року, а тому, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась. За вказаних обставин позивач вказує, що способом захисту його порушеного права є ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном, а тому, у зв`язку із припинення поруки, позивач просить реєстрацію обтяження рухомого майна просить скасувати. Ухвалою Печерського районного сулу м. Києва від 04.03.2019 відкрито провадження у справі та визначено її розглядати за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачу надано право не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у разі неподання у встановлений судом строк яких, відповідач мав право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведення, що пропустив строк з поважних причин, проте вказаним правом відповідач не скористався та відповідно ні заперечень, ні відзиву до суду не подано. Одночасно вказаною ухвалою третім особам надано право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати пояснення до позову та протягом п`яти днів з дня вручення відзиву на позов подати пояснення щодо відзиву. 20.03.2020 до суду надійшли пояснення представника третьої особи - Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», в яких останній просив прийняти рішення суду з урахуванням даних пояснень. Мотивуючи свої пояснення третя особа зазначила, що філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», як реєстратор Державного реєстру, виконує лише суто технічну функцію по внесенню до Держаного реєстру записів про обтяження на підставах, передбачених нормативно-правовими актами. 27.03.2020 до суду надійшли пояснення представника третьої особи - ДП «Національні інформаційні системи», в яких останній просив прийняти рішення суду з урахуванням даних пояснень. Мотивуючи свої пояснення третя особа зазначила, що ДП «НАІС», як реєстратор Державного реєстру, виконує лише суто технічну функцію по внесенню до Держаного реєстру записів про обтяження на підставах, передбачених нормативно-правовими актами. 26.06.2020 до суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] про проведення судового засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача та третіх осіб не з`явилися, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином, за вказаних обставин суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Судовим розглядом встановлено, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого 03.03.2017 року реєстратором Філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» на підставі заяви ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано два приватних обтяження рухомого майна позивача, за реєстраційними номерами 16172201 та №16172324. Підставою для внесення реєстратором записів про державну реєстрацію приватних обтяжень рухомого майна був договір поруки б/н від 14.03.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем. 14.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Фірма «Мега-Трейд» було укладено два кредитні договори №11127822000 та №11127753002, відповідно до яких банк відкрив підприємству кредитні лінії у іноземній валюті на загальну суму 6 200 000 швейцарський франків, зі сплатою 8,49 відсотків річних та строком виконання зобов`язання 13.03.2017 року. Крім того, 14.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , було укладено два договори поруки б/н, за умовами яких позивач зобов`язався перед Банком відповідати за невиконання ПП «Фірма «Мега-Трейд» усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитних договорів №11127822000 та №11127753002. При цьому, згідно п. 1.3. вказаних договорів поруки, поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. 24.05.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №11127822000 та №11127753002 від 14.03.2007 року, за яким, новим кредитором за зобов`язаннями ПП «Фірма «Мега-Трейд» стало ПАТ «Дельта Банк». Ухвалою від 15.03.2012 року суд замінив позивача по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ПП «Фірма «Мега-Трейд», [PERSON] , ПП «Памір», ТОВ «Торговий агро-промисловий союз», ТОВ «Компанія «Єврокор плюс», ТОВ «Кремвторсировина» про стягнення заборгованості на належного, залучивши до участі в справі його правонаступника - ПАТ «Дельтабанк». 27.02.2013 року ПАТ «Дельта Банк» повторно не прибув у судове засідання по невідомим суду причинам, у зв`язку із чим, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. При цьому вищевказана ухвала була залишена Апеляційним судом Полтавської області без змін. Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 року у справі №917/950/14 за заявою ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Полтавське» ПАТ «ВТБ Банк» про визнання банкрутом ПП «Фірма «Мега-Трейд» було встановлено, що строк позовної давності по вимогам АКІБ «УкрСиббанк» розпочав свій перебіг після закінчення 14 календарних днів з дати відправлення банком даних вимог, тобто з 08.01.2010 (ст.253 ЦК України). При цьому, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що 3-річний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №11127822000 та №11127753002 договорами закінчився 08.01.2013 року, а ПАТ «Дельта Банк» з вимогами до суду звернувся лише 11.07.2014 року. Отже, строк виконання основного зобов`язання боржником та поручителем ПП «Фірма «Мега-Трейд» закінчився 08.01.2013 року, а тому, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась, що свідчить про відсутність правових підстав у Відповідача для реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про обтяження мого рухомого майна. 06.06.2018 року позивачем було направлено на адресу Відповідача по справі заяву про припинення приватного обтяження рухомого майна, відповідно до змісту якої, [PERSON] просив його на підставі п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна подати реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідних записів на підставі припинення поруки за кредитним договором. Листом за вихідним №4980 від 06.07.2018 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив, що питання потребує поглибленого аналізу та більше часу для його вирішення. При цьому, станом на дату подання даної позовної заяви, будь-яких листів від відповідача, щодо розгляду заяви про припинення приватного обтяження рухомого майна, на адресу позивача не надходило. Порядок внесення до Державного реєстру відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 р. №1255-IV (надалі - Закон №1255-IV), Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. №830 (надалі - Порядок №830), Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 р. №73/5, наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 р. №57/5 "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна". За термінологією ст. 2 Закону №1255-IV боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов`язання, або майновий поручитель за таким зобов`язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов`язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження; уповноважений орган (особа) - орган державної влади або його посадова особа, інші особи, які відповідно до закону наділені повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі; обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора; рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов`язки, у тому числі майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №1255-IV обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. За видами обтяжень, як зазначено в ст. 4 Закону №1255-IV, обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають унаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном. Відповідно до ст. 11 Закону №1255-IV обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно визначень, наведених у п. 2 Порядку №830, Державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Згідно п. 4 та п. 5 Порядку №830 державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. У відповідності до п. 6 Порядку №830 у разі проведення державної реєстрації приватних обтяжень рухомого майна нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви, поданої виключно в паперовій формі. У разі проведення державної реєстрації приватних обтяжень рухомого майна адміністратором Реєстру та його філіями відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви, поданої виключно в електронній формі. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження). У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Під час подання заяви в паперовій формі обтяжувач пред`являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такої уповноваженої особи. Відповідальність за достовірність та повноту інформації, що зазначається в заяві, несе обтяжувач або уповноважена ним особа. Згідно п. 8 Порядку №830 у разі обтяження рухомого майна до Реєстру вносяться: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування та ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України (для громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомив про це відповідному контролюючому органові та має відмітку в паспорті громадянина України); для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження; 5) відомості про випуск заставної або її відсутність (у разі проведення державної реєстрації застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів); 6) відомості про реєстратора; 7) дата державної реєстрації відомостей. Відповідно до п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідач на спростування доводів та доказів сторони позивача своїх доказів суду не надав. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що строк виконання основного зобов`язання боржником та поручителем ПП «Фірма «Мега-Трейд» закінчився 08.01.2013 року, а тому, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилась, що свідчить про відсутність правових підстав у Відповідача для реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про обтяження мого рухомого майна, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved