Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач вказує, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що квартиру за вищевказаною адресою він купив у [PERSON] згідно Договору купівлі - продажу квартири від 14 серпня 2014 року, що зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і присвоєно індексний номер : 255781g1. Але до цього часу у вищевказаній квартирі безпідставно продовжує залишатися pареєстрованим [PERSON], від імені якого цю квартиру продав [PERSON] [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2003 року . Як вказує позивач, [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, право власності на неї він втратив ще 28.01.2003 року, коли продав вищевказану квартиру [PERSON] Позивач зазначає, що він, як особа пенсійного віку, не має змоги отримати субсидію через те, що [PERSON], який ще з 2003 року вже не є власником вищевказаної квартири, до цього часу залишається зареєстрованим у квартирі, яка належить йому на праві власності, хоча не проживає у вказаній квартирі без поважних причин більше як 6 місяців, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням, яке належить йому на праві власності. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та прохав його задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ст.74 ЦК України, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, з"ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] згідно Договору купівлі - продажу квартири від 14 серпня 2014 року зареєстрованого в реєстрі за №863. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 29.10.2014 року Хорольської міської ради Полтавської області та поквартирної карточки квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], з 23.12.1996 року, але не проживає там на протязі 15 років. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, власник на власний розсуд може розпоряджатися належним йому житлом. Відповідно до ч.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, суд приходить до висновку, що згідно чинного законодавства відповідач [PERSON] не являється членом сім»ї позивача, не пов»язаний з ним спільним побутом та не має взаємних прав та обов'язків з позивачем і проживає за іншою адресою. Так як позивач являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] і згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідач, як встановлено судом не являється членом його сім»ї, то позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], являється правомірною. Крім того формальна реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимога про визнання відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved