Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

25.05.2020 року на адресу суду надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Бєл-Транс" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ « БЄЛ-ТРАНС» зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до установчих документів за позивачем зареєстрований основний вид діяльності - 49.41, а саме: вантажний автомобільний транспорт. Основний вид діяльності підприємство здійснює з використанням власних та орендованих транспортних засобів. 02.04.2020 року позивачем укладено договір оренди транспортних засобів з ТОВ « Транспортна компанія « ОДИССЕЙ». За актом приймання - передач № 1/22 від 02.04.2019 року позивачем отримано в оренду спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску. 04.06.2019 року ТОВ « Бєл-Транс» укладено з ТОВ « ТК « Одиссей» додаткову угоду № 1., відповідно до якої , позивачу надано право вимагати від винної особи-водія повного відшкодування завданої шкоди. Наказом № 159-ос від 04.11.2019 року, [PERSON] прийнято з 05.11.2019 року на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Бєл-Транс».Також, йому передано автомобіль марки DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, з напівпричепом цистерною [NUMBER] . Під час виконання перевезення, 05.12.2019 року, відповідач повідомив черговому логісту про появу незрозумілого шуму в роботі коробки перемикання передач ( КПП), вищевказаного автомобіля. В подальшому , механіком встановлено, що КПП автомобіля вийшла з ладу. 10.12.2019 року, фахівцями Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведено комплексне автотехнічне та авторознавче дослідження встановлення причин виходу з ладу КПП, яка було демонтована інженерною службою за участю відповідача . Відповідно до висновків судових експертів ОНДСЕ, вихід з ладу КПП автомобіля , відбувся внаслідок покладання до механізму КПП аномального за своєю величиною ударного навантаження внаслідок неправильної експлуатації автомобіля. Вартість матеріального збитку становить 51 470, 60 гривень. Крім матеріальних збитків, позивач поніс витрати, які пов`язані з проведенням автотехнічного та автотоварознавчого дослідження. Розмір таких збитків становить 12 811,20 гривень. Тому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 51 470,60 гривень та 12 811,20 гривень, що складають у загальному розмірі 64 281,80 гривень. 10.08.2020 року ухвалою Каховського міськрайонного суду провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до змісту якого, відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що позивач є представником ТОВ « ТК « Одиссей» щодо відшкодування з відповідача шкоди, завданої транспортному засобу в інтересах останнього, але не зазначає про представництво в позовній заяві, що з огляду на норми ЦПК України, є порушенням щодо звернення з вимогами цивільного характеру. Окрім цього, позивач звертається до [PERSON] , як до водія , фізичної особи, а не як до працівника підприємства , в порядку регресу. Також, з висновку експерта вбачається. що характер пошкоджень деталей КПП носить не одноразову дію пошкодження, а тривалу, що слід враховувати, адже відповідачу вказаний автомобіль було передано 05.11.2019 року з пробігом , що перевищував 1000000,00 км. Окрім цього, експертам не ставилось питання щодо визначення якими діями зазначена КПП могла вийти з ладу та час супроводження поломки ( внаслідок одноразової дії чи на протязі певного часу). Отже, відповідач вважає, що встановити вину особи не можливо, і тому, вимоги позивача до [PERSON] , є безпідставними. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що договір про повну матеріальну відповідальність працівника від 04.11.2019 року, укладений між позивачем та відповідачем, не має юридичної сили і не може бути підставою для матеріальної відповідальності відповідача, оскільки посада водія не входить до Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітника, з якими підприємством , установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питань та ВЦРПС від 28.12.1977 року. тому такий договір можна укладати лише з працівниками визначених категорій та сам факт укладення із працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КУпП України. Окрім цього, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що має місце шкода, заподіяна позивачу, шкоду заподіяно винними протиправними діями працівника, існує причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника та збитками. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Так, судом встановлено, що ТОВ « Бєл-Транс» зареєстровано у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.08.2000 року ( а.с.4). Власником транспортного засобу DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, зазначено ТОВ « ТК « Одиссей» ( а.с.5). Як вбачається з договору оренди транспортних засобів № 02/04/2019 ТКО від 02.04.2019 року, ТОВ « ТК « Одиссей» передає ТОВ « Бєл-Транс» у строкове платне користування транспортні засоби, цільове призначення: для власної господарської діяльності орендаря ( а.с.6-7). Відповідно до акта № 1/22 від 02.04.2019 року, ТОВ « ТК « Одиссей» передало ТОВ « Бєл-Транс» спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, шасі [NUMBER] , колір - червоний ( а.с.8). Пунктом 4.1. додаткової угоди № 1 від 04.06.2019 року до договору оренди транспортних засобів № 02/04/2019 ТКО, проголошується, що орендодавець передає орендарю право вимагати від винної особи-водія ( або особи, яка є власником транспортного засобу на якому здійснено правопорушення або страхової компанії, де застрахований транспортний засіб, на якому здійснено правопорушення або страхової компанії, де застрахований транспортний засіб, на якому здійснено відповідне правопорушення) повного відшкодування завданої шкоди (пошкодженому транспортному засобу) шляхом перерахування визначеної суми на банківський рахунок орендаря або право вимагати збитків або вимагати від винної особи - водія ( або особи, яка є власником транспортного засобу на якому здійснено правопорушення) повного відновлення пошкодженого транспортного засобу ( а.с.9). Наказом № 159-ос від 04.11.2019 року, [PERSON] прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 05.11.2019 року на підприємство ТОВ « Бєл-Транс» ( а.с.10). Відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 05.11.2019 року, [PERSON] передано спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, шасі [NUMBER] , колір - червоний ( а.с. 14-16). Як вбачається з пункту 4 вказаного акта, щодо попередження про повну матеріальну відповідальність за експлуатацію, зберігання ввіреного автомобіля, особистий підпис [PERSON] - відсутній ( а.с.16). Пункт 2.1. договору про повну матеріальну відповідальність [PERSON] проголошує, що у випадку пошкодження ТЗ або майна, переданого працівнику для виконання їм своїм безпосередніх функціональних обов`язків, а також у випадках обумовлених у пункті 1.2 ( працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за недостачу ввіреного йому роботодавцем майна ( ТЗ, вантажу, і т.д.), а також збитків, які виникнуть у роботодавця у результаті відшкодування їм збитків іншим особам), наступає повна матеріальна відповідальність працівника у розмірі спричиненої шкоди, яка визначається у відповідності до діючого законодавства України ( а.с.48-50). Відповідно до доповідної записки від 05.12.2019 року начальника відділу логістики ТОВ « Бєл-Транс» , [PERSON] повідомив по телефону про наявність незрозумілих шумів в роботі КПП автомобіля з державний номером [NUMBER] ( 17). Як вбачається з графіку даних з програмного комплексу GPS моніторинг - Antenor за період з 03.12.2019 року по 06.12.2019 року, автомобіль з державним номером [NUMBER] , рухався з м. Миколаїва до м. Перещепіно, Дніпропетровської області зі швидкістю, яка не перевищувала 90 км/год ( а.с.51-55). До позовної заяви долучено акт від 06.12.2019 року, відповідно до якого на транспортному засобі [NUMBER] було проведено демонтаж КПП ( серійний номер 00468296) ( а.с.18). В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження № 19 - 8467/20-372 від 29.04.2020 року, на вирішення експертного дослідження поставлено наступні питання: 1). яка причина виходу з ладу зазначеної КПП ( 00468296)? 2). яка вартість матеріального збитку, завданого власнику DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок виходу з ладу КПП; виходячи з результатів дослідження по першому питанню та надано відповідний висновок: вихід з ладу КПП автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , відбувся внаслідок прикладання до механізмів КПП аномального за своєю величиною ударного навантаження внаслідок неправильної експлуатації автомобіля. 2 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок виходу з ладу КПП станом на дату огляду 17.12.2019, становить 51470,60 гривень ( а.с.19-35). Відповідно до акта № 19-8467/372 здачі-приймання висновку судового експерта, спеціаліста № 19-8467/372, ціна складає 12 811,20 гривень ( а.с.36). Окрім цього, до позовної заяви долучено платіжні доручення № 15722 від 16.12.2019 року, отримувач Держказначейська служба м. Київ у розмірі 3 014,40 гривень, призначення платежу оплата рахунку № 19-8467(51) від 13.12.2019 за експертизу ( а.с.32); платіжне доручення № 18633 від 28.04.2020 року, одержувач Держказначейська служба м. Київ у розмірі 3 768,00 гривень, призначення платежу плата рахунку 20-372 (33) від 27.01.2020 року за авторознавче дослідження( а.с.38); платіжне доручення № 18632 від 28.04.2020 року, одержувач Держказначейська служба м. Київ у розмірі 6028,80 гривень, призначення платежу плата рахунку19-8467 (51) від 27.01.2020 року за дослідження ( а.с.39). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Зокрема пункт 1 цієї статті зазначає, що між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до українського лінгвістичного словника Академічний тлумачний словник (1970-1980), недостача - відсутність належної кількості грошей, товарів і т. ін., виявлена при перевірці. Частина, якої не вистачає до повної кількості. Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада водія не входить до цього Переліку. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року № 146/06/186-88 зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки. Однак, такі трудові функції не передбачають таких дій як незабезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, оскільки однією з умов укладення договору про повну матеріальну відповідальність є виконання працівником роботи, безпосередньо пов`язаної зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва цінностей. Тому суд, приходить до висновку, що [PERSON] не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2018 року у справі № 743/1641/15-ц (провадження № 61-679св18). Отже, відповідач не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди за договором про повну матеріальну відповідальність, як це передбачено пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Таким чином, до працівника може бути пред`явлений позов підприємством, установою, організацією про відшкодування шкоди у повному розмірі у випадку, коли працівник завдав таку шкоду підприємству не при виконанні ним трудових обов`язків. Відповідно до статті 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, показів, сторін дійшов висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент поламки КПП автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , шкода була завдана внаслідок прикладання до механізмів КПП аномального за своєю величиною ударного навантаження, внаслідок неправильної експлуатації автомобіля саме [PERSON] , окрім того при проведенні експертного дослідження " 19-8467/20- 372 від 29.04.2020 року судові експерти П.Є. Вовк та В.П. Івахнюк , не були попереджені про кримінальну відповідальність, тому суд не може приймати його висновки та суду не надано посадові обо"язки [PERSON] . За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved