Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

30.11.2020 до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» ло [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 39049,79 грн. В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Херсонська ТЕЦ» надає послуги з централізованого опалення відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS] , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача, згідно з яким ведеться облік розрахунків між сторонами за надані послуги з централізованого опалення. Відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносив плату за надані йому послуги з централізованого опалення, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 39049,79 грн (з01.03.2017 по 31.03.2020), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, [PERSON] пояснив, що не є власником вказаної квартири, договору з надання послуг з центрального опалення квартири не укладав, та проживає не в м. Херсоні, а в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. У зв`язку з викладеним позивач просив відмовити в позові повністю. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши і проаналізувавши матеріали справи та обґрунтування сторін щодо заявлених вимог, судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відносини у сфері надання послуг з централізованого опалення регулюються зокрема Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" тощо. Так, статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Приписами Закону України "Про теплопостачання" визначено, що підставою використання теплової енергії споживачем є саме договір, однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, відповідний договір між сторонами не укладався. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є власником квартири, фактично користувався послугами з централізованого опалення, а тому, незважаючи на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняється від оплати даних послуг. Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Також матеріали справи не містять докази, що підтверджували б право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] . За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 89, 228, 229, 235 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Враховуючи, що позивачем не надано належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, а саме що позивач є споживачем теплової енергії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed