Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

15.05.2018 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить витребувати у відповідача речі з його незаконного володіння, а у випадку їх відсутності в грошовому еквіваленті. Позовні вимоги мотивує тим, що19.12.2017 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Франка, 11, с. Сидоровичі та іншого майна. Ще за свого життя [PERSON] уклав заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину позивачу по справі [PERSON] Позивач прийняв спадок. Проте, за час відсутності позивача в с. Сидоровичі Іванквського району Київської області в будинку, що успадкував позивач, зникли речі, які, як йому пізніше стало відомо, вивіз відповідач по справі [PERSON] На прохання повернути йому речі в добровільному порядку відповідач відмовив, тому позивач змушений звертатись з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Також повідомив, що його батько [PERSON] тяжко хворів та потребував постійного догляду, але він сам не міг приїхати доглядати за ним, оскільки проживав на той час в зоні АТО. Сімя [PERSON] забрали його до себе. В цей час [PERSON] вивіз з будинку все цінне майно, побутову техніку та автомобіль, що належали [PERSON] Враховуючи, що позивач є власником майна, яким незаконно заволодів відповідач, вважає, що дане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача. Відповідач позов не визнав та пояснив, що з 1984 року він товаришував з померлим [PERSON] Тому, коли останній тяжко захворів та не міг самостійно обходитись без сторонньої допомоги, вирішив забрати його до свого помешкання в с. Заруддя де за ним доглядала дружина відповідача. [PERSON] добровільно погодився на переїзд, також попросив вивезти з його будинку в с. Сидоровичі майно щоб його не викрали за його відсутності, а саме: пральну машину, бойлер, телевізор, автомобіль. Курей просив забрати для власного споживання. 18.11.2017 року приїхав син [PERSON] - позивач по справі, йому було запропоновано забрати батька щоб доглядати за ним, проте, останні забрав тільки майно, а саме: телевізор, пральну машину, бойлер та автомобіль. Після чого позивач зник. 19.12.2017 року [PERSON] помер в будинку відповідача. До цього часу позивач жодного разу не навідався до нього. Інше перелічене в позовній заяві майно не бачив та йому не відомо чи воно взагалі було в наявності в померлого. Позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він проживав неподалік від [PERSON] Син останнього позивач по справі, приїздив до нього в 2016 році. Після цього більше не приїздив аж до осені 2017 року коли [PERSON] почав себе погано почувати та не міг самостійно пересуватись. Тому в кінці вересня 2017 року сімя [PERSON] допомогли йому зібрати город та забрали його до себе де він проживав аж до своєї смерті. Також зазначив, що він бачив як [PERSON] приїхали до господарства [PERSON], останній сам відчинив ворота. Що відбувалося далі та чи виносили з будинку якесь майно він не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом померлого [PERSON] Він бачив як до нього приїздили автомобілі. Від односельчан дізнався що це його друзі [PERSON] та [PERSON]. Проте чи вивозились якісь речі з його двору він не бачив. В дворі [PERSON] стояла гойдалка, також в нього в гаражі був автомобіль, велосипед та зимова гума. Коли приїхав його син [PERSON] то допомагав йому вивантажувати та встановлювати в будинку бойлер, пральну машину, телевізор. Свідок [PERSON] зазначив, що він товаришував з [PERSON] та [PERSON] Коли [PERSON] тяжко захворів вирішили перевезти його до помешкання [PERSON] де за ним доглядала дружина останнього. [PERSON] сам погодився на переїзд та просив вивезти побутову техніку та автомобіль щоб їх не викрали. Пральну машину просив забрати щоб було чим прати його речі, курей також віддав для харчування, а гойдалку подарував сам онукам свідка. Коли приїхав його син [PERSON] йому все віддали. Все інше майно яке заявлено в позовній заяві він не бачив. Свідок [PERSON] повідомила, що 11.09.2017 року до них зателефонували односельчани [PERSON] та сказали, що останній знаходиться в важкому стані. Відразу поїхали до нього. Якийсь час разом з сімєю [PERSON] допомагали йому по господарству, рубали дрова, прибирали в будинку та привозили йому продукти харчування. Телефонували його сину [PERSON], проте він не приїздив аж до листопада 2017 року. Тому було прийнято рішення відвезти його до [PERSON] де за ним доглядала дружина останнього. [PERSON] сам добровільно погодився на переїзд, також попросив вивезти з будинку побутову техніку та забрати з гаража автомобіль, який зберігався в господарстві [PERSON] аж доки його не забрав син померлого. Перелічене в позовній заяві майно вона не бачила та не знає чи воно взагалі було в наявності в будинку [PERSON] Суд, вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статтей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або невстановлене рішенням суду ( ч.3 ст.397 ЦК України). Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 362649, актовий запис № 1224, [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. 19.12.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 419627, актовий запис № 8. За життя склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4697, яким все своє майно заповів [PERSON]. В якості доказу своїх позовних вимог позивач надав копії перших сторінок інструкцій з експлуатації на електрофон програвач стерео, електронасос «Струмок», електроводонагрівач, радіоприймач «Океан», автомобільний-переносний радіоприймач Урал-авто 2, бензопилу «Штіль», магнітофон двухкасетний, а також сервісний сертифікат на пральну машину «Індезіт». Однак, на підставі вказаних матеріалів, суд не може зробити висновок про те, що вони належали [PERSON] та були в наявності на момент його смерті, оскільки не містять таких відомостей, також не містять відомостей про вартість техніки. В матеріалах справи відсутні копії чеку, квитанції про оплату тощо, також матеріали справи не містять інформації про вартість товарів на даний час. За таких обставин зазначені письмові докази позивача являються неналежним та недопустимими, а тому суд не бере їх до уваги. Позивач просив допитати в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] на підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про витребування майна\~ з незаконного володіння відповідача. Проте жоден з заявлених свідків не підтвердив той факт, що саме [PERSON] заволодів майном [PERSON] та що воно знаходиться у володінні [PERSON] Натомість свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] сам добровільно віддав деякі речі. Побутова техніка, що була вивезена з його помешкання була повернена [PERSON] Про інше майно, що зазначене в позові їм нічого не відомо. Таким чином, на час коли [PERSON] був живий, він був власником свого майна та сам ним розпоряджався. Відповідно до показів свідків, вказане майно вибуло з його володіння за його власною волею, оскільки, власник сам просив вивезти майно з метою його збереження на час відсутності вдома. Отже, жодний доказ, наданий позивачем, не підтверджує факт незаконного вибуття майна з володіння [PERSON] за час його життя, а також щодо наявності майна у незаконному володінні відповідача. Враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з'ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та недоведеність.

Outcome: dismissed