Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

30 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що його онука [PERSON], [INFO], проживає разом з ним та бабусею [PERSON]. [INFO] батько дитини, [PERSON], помер. Усі обов'язки по вихованню та утриманню онуки виконують вони з бабусею. Мати дитини, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дитини. Він з дружиною займаються вихованням онуки, піклуються про стан її здоров'я. Мати участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться станом здоров'я та розвитку доньки, не відвідує з нею медичні заклади, та дитячий садок. Дані факти підтверджуються листами Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3, КСН «Хмельницький» та Ясла-садка № 86 «Струмок», який відвідує [PERSON]. Крім того, своєю заявою, яка нотаріально посвідчена, [PERSON] підтвердила той факт, що протягом чотирьох років її донька, [PERSON] проживає разом з дідусем, [PERSON], та бабусею, [PERSON], та знаходиться на їх утриманні, та не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відносно доньки. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, від якого до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів за відсутності належним чином повідомленого відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ч. 4 ЦПК України. Прокурор Кулік А.В., яка представляє інтереси Маріупольської місцевої прокуратури № 2, вважала можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації та Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду не з'явилися, надіславши до адреси суду письмові клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом РАЦС Торезького МУЮ Донецької області, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. При цьому батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 29 жовтня 2005 року у Жовтневому Відділі РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08 січня 2009 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Приморським Відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, [PERSON] помер [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 766. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно листа від 07 грудня 2015 року, складеного головою КСН «Хмельницький» Стоміною Н.А. за підписами сусідів, малолітня дівчинка [PERSON] з дня свого народження проживала з батьком, дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS]. [INFO] батько дівчинки помер. З цього часу вихованням дитини займаються виключно дідусь та бабуся. Мама, [PERSON], вихованням доньки взагалі не займається, та дуже рідко її відвідує. Даний факт підтверджується також довідкою, виданою завідуючою Дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 86 «Струмок», згідно якої [PERSON], [INFO], відвідує даний садок з літа 2014 року. Мешкає з рідними дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS]. До дошкільного закладу [PERSON] щодня приводять та забирають дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON]. Вони разом піклуються про дитину, достатньо часу приділяють її вихованню, забезпечують [PERSON] всім необхідним для повноцінного розвитку. Мати [PERSON] - [PERSON], дошкільний заклад з дитиною не відвідує, у вихователів розвитком дитини не цікавиться станом на 04 рудня 2015 року. Зокрема, з довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом в дитячій амбулаторії № 2 КЗ «ЦПМСД № 3». Згідно з доповідною запискою дільничного педіатра [PERSON], дитиною опікуються дідусь та бабуся по лінії батька. Мати дитини до медичного закладу не з'являлася, станом здоров'я дитини не цікавилася. До дільничного педіатра у супроводі інших родичів дитина не приходила. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 24 березня 2016 року вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Зокрема, своєю заявою від 12 грудня 2015 року, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда О.А., [PERSON] дає згоду на те, щоб її позбавили батьківських прав, підтверджуючи, що протягом 4 років її донька [PERSON], [INFO], проживає разом з дідусем [PERSON], та бабусею [PERSON], та знаходиться на їх утриманні. Дану заяву суд розцінює як фактичну відмову відповідача [PERSON] від своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що відповідно до положень ч. 3 ст. 155 Сімейного Кодексу України суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення її батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з матір'ю і вона не опікується її долею, не відвідує з нею дитячого садка та медичних закладів, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, малолітня дитина не отримує від неї тепла та материнської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Жовтневої райадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved