Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, з врахуванням заяв (вх. № 40496 від 01.12.2016 року; вх. № 2849 від 27.01.2017 року, а.с. 18, 29), про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення дня звернення до суду і до досягнення повноліття [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки, [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття; а також на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частки з всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву (вх. № 40497 від 01.12.2016 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 19). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "тимчасово населений пункт не підконтрольний" (а.с. 16, 24). Вказана кореспонденція направлялась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві. Також, відповідача повідомлено по телефону, про що секретарем судового засідання складено телефонограму (а.с. 22) та на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Сторони з 03.06.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 03.06.2006 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Донецька (а.с. 2). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БН № 034794 від 23.11.2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції міста Донецька, актовий запис № 907 (а.с. 3) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 185234 від 16.09.2015 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1569 (а.с. 27), які проживають з позивачем, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 10.12.2014 року, виданою Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради (а.с. 6) та знаходяться на її повному утриманні. Згідно з свідоцтва про народження [PERSON], серії І-БН № 034794 від 23.11.2006 року, актовий запис за № 907 та свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ОЛ № 185234 від 16.09.2015 року, актовий запис за № 1569, батьками дітей є [PERSON] та [PERSON]. Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, частина друга статті 84 Сімейного Кодексу України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На даний час, позивач зважаючи на вік дитини, [PERSON], та відповідно до наказу директора Кіровоградської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» № 62-К від 09.11.2015 року (а.с. 7) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, а також, що на даний час позивач доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та на позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Outcome: approved