Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Адвокат Гиляка О.М., яка діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії ЧН № 122241 від 28.09.2020 року в інтересах [PERSON] , звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова із позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за позивачкою право власності: на 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; на ј частину трактора марки ЮМЗ-6АКМ, 1991 року, реєстраційний номер [NUMBER] ; на Ѕ частину земельних ділянок площею 2,3316 га, 1,0467 га, 0,4052 га, розташованих на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області; на 3/8 частини земельної ділянки площею 0,3300 га, розташованої по [ADDRESS] ; на 3/8 частини земельних ділянок площею 0,2300 га, 2,9519 га, 0,7915 га та 0,5449 га, розташованих на території с. Вихвостів та Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області; на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Також просила стягнути з відповідачки на користь позивачки всі понесені та документально підтверджені судові витрати. З позовної заяви виходить, що [INFO] у с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області помер [PERSON] . Починаючи з 2010 року, [PERSON] з відповідачкою фактично не проживав, але вони перебували у зареєстрованому шлюбі. У подружжя [PERSON] спільних дітей не було. [PERSON] мав єдину доньку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Батьківство померлого [PERSON] щодо дитини [PERSON] встановлено рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2019 року. Після смерті [PERSON] відповідачка звернулась до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, нотаріусом було заведено спадкову справу. [PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] також подала заяву про прийняття спадщини за законом. Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І. було встановлено, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] увійшло усе перелічене у позовній заяві спірне майно. Оригінали документів, які засвідчують право власності спадкодавця на вказане майно, знаходяться у відповідачки, але остання відмовилась надати їх позивачці та нотаріусу, з огляду на що нотаріус відповідною постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину. Враховуючи наявну відмову нотаріуса оформити спадкове право позивачки на спірне майно, остання змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 29 жовтня 2020 року справу передано за підсудністю до Городнянського районного суду Чернігівської області. 03 грудня 2020 року справа надійшла до Городнянського районного суду Чернігівської області. 22 грудня 2020 року надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідачки. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 грудня року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Гиляка О.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на задоволенні позову. З приводу заявлених вимог пояснила, що у зв`язку з наявною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачка позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, тому просила суд визнати право власності на спірне майно за позивачкою в порядку спадкування. Також просила стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 9216,43 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала з приводу їх задоволення. Пояснила, що жодного звернення до неї з приводу надання оригіналів документів для вчинення нотаріальної дії не було ані з боку представників позивачки, ані з боку нотаріуса. Наполягала на тому, що якби її запросили, вона б обов`язково надала документи на спадкове майно для оформлення спадщини. Стверджувала, що усі наявні в матеріалах нотаріальної спадкової справи копії документів, які засвідчують право власності спадкодавця на спірне спадкове майно, були зроблені нотаріусом саме з тих оригіналів, які наявні у неї та з її добровільної на це згоди. Вона жодним чином не перешкоджала позивачці оформити спадщину у нотаріуса та не очікувала, що остання позиватиметься до суду. За вказаних обставин вважає заявлений до неї позов незаконним. Представник відповідачки у судовому засіданні наголосив на безпідставності заявленого позову, який, на його думку, не підлягає задоволенню, оскільки відповідачка жодним чином не порушувала законних прав та інтересів позивачки. Просив урахувати положення ст. 4 ЦПК України, за змістом якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки відповідачка не порушувала прав позивачки, визнає та не оспорює право останньої на оформлення спадкового права в нотаріальному порядку, вважав, що пред`явленням позову відповідачка буде змушена необгрунтовано нести витрати у виді заявлених до відшкодування судових витрат, сума яких для неї є значною. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Друга чернігівська державна нотаріальна контора - про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Завідувач Другої чернігівської державної нотаріальної контори Алла Кравченко подала до суду письмове клопотання від 04.01.2021 року вих. № 2/01-16 з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи (а.с. 78). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію третьої особи по суті заявлених позивачкою позовних вимог, суд знаходить, що позовні вимоги не знайшли підтвердження в судовому засіданні, є такими, що заявлені передчасно, з огляду на що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років у с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . ( а.с. 11 ). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у с. Вихвостів Городнянського району Чернігівської області та її батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] . ( а.с. 10 ). Той факт, що [PERSON] є рідною дочкою померлого [INFO] [PERSON] також підтверджується рішенням Новозаводського суду м. Чернігова від 20 грудня 2019 року. ( а.с. 12-16 ). Отже, як встановлено на підставі досліджених доказів, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 814/2018 після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] звернулась до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. За її заявою відкрита спадкова справа. Також у матеріалах справи наявна заява [PERSON] , яка діє від імені малолітньої доньки [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса від 02.09.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням останньою правовстановлюючих документів на спадкове майно. ( а.с. 18, 101). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради у м. Чернігів, квартира, що розташована за адресою : [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Факт належності [PERSON] на праві приватної власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.08.2004 року № 4451010. ( а.с. 19,20 ). Зі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] встановлено, що трактор колісний реєстраційний № [NUMBER] , марки ЮМЗ -6АКМ, 1991 року випуску, належить на праві власності [PERSON] . ( а.с. 21 ). З дослідженої в судовому засіданні копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 040542, виданого 07 жовтня 2004 року, встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15 липня 2004 року є власником земельної ділянки площею 3,79 га, яка розташована на території Вихвостівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 431. Вказана земельна ділянка складається з трьох окремих земельних ділянок : площею 2,33 га, площею 1,05 га та площею 0,41 га. (а.с. 22 ). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Вихвостівською сільською радою Городнянського району Чернігівської області 06.05.2008 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному. У даному свідоцтві наявна відмітка приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сови В.Ф. про те, що на підставі цього документа 25 вересня 2018 року за реєстровим № 2922 нею видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ј від Ѕ частки цього житлового будинку після смерті [PERSON] .( а.с. 33 ). Отже, як вбачається з письмових доказів справи, право власності спадкодавця [PERSON] на спірне майно підтверджено документально. Відповідно до вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивачки, остання не отримала свідоцтв про право на спадщину на спірне спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у сторони відповідача, яка не бажає надавати їх нотаріусу для вчинення нотаріальної дії - оформлення спадщини. На обгрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що оскільки нотаріус винесла відповідну постанову про відмову у видачі свідоцтва, це є підставою для визнання права на спірне майно в судовому порядку. З такими твердженнями сторони позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Положеннями ст. 15,16 ЦК України закріплене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як свідчать матеріали справи, предметом спору у цій справі є спадкове майно, зареєстроване у встановленому законом порядку на ім`я спадкодавця [PERSON] , на яке не отримано свідоцтво про право на спадщину внаслідок ненадання оригіналів документів стороною відповідача. Вирішуючи позовні вимоги, суд приймає до уваги твердження сторони відповідача про те, що відповідачка не була обізнана про факт того, що сторона позивача звернулася до нотаріуса за видачею відповідного свідоцтва. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачку будь-яким чином повідомляли нотаріус або сторона позивача про факт звернення останньої за видачею свідоцтва про право на спадщину. Будь-які докази того, що відповідачці пропонувалося подати оригінали документів для вчинення нотаріальної дії у справі, у тому числі у матеріалах нотаріальної справи, дослідженої судом, відсутні. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законом України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами, в тому числі Наказом від 22.02.2012 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Як роз'яснено Пленумом Верховного суду України у п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 року "за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають". Основним аргументом ствердження порушеного права позивачки, наведеним у судовому засіданні її представником, було те, що відповідачка володіє оригіналами документів, які засвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Вказаний факт відповідачка не заперечувала та наполягала на тому, що вона у будь-який момент на відповідне запрошення нотаріуса була готова й готова зараз з`явитися та надати усі документи для вчинення нотаріальної дії, однак такого запрошення жодного разу не надходило. Вона категорично заперечує проти того, що відносини з приводу оформлення спадщини переведені позивачкою у площину судового розгляду, що у разі задоволення позову має бути підставою для покладення на неї чималих судових витрат, які заявлені у позові. Суд звертає увагу на те, що стороною позивача не було надано до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що її право оспорюється, не визнається або порушується відповідачкою. В тому числі не було жодним чином підтверджено факту звернення до відповідачки з пропозицією подати оригінали документів нотаріусу, який в силу закону наділений повноваженнями з оформлення спадкових прав. Суд на виконання приписів п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України сприяв стороні позивача в отриманні додаткових доказів, витребувавши матеріали спадкової справи. Однак у цих матеріалах також відсутні докази того, що нотаріусом або представником позивачки запрошувалась відповідачка, та що останній пропонувалося подати оригінали документів, які засвідчують право спадкодавця на спірне майно. (а.с.79-102) Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи представника позивачки про те, що вона зверталася до відповідачки та повідомляла останню про необхідність подати відповідні документи, відхиляються судом, оскільки належними та достовірними доказами справи не підтверджені. Таким чином, достовірних доказів того, що відповідачкою порушені права та законні інтереси позивачки, суду не подано, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. У відповідності до ч.1,2 статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, в тому числі судовий збір, покладені на позивача, відшкодуванню з протилежної сторони не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed