Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до КЗ «Галицька ЦРЛ» та просить суд: -визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» від 06 вересня 2017 року про увільнення позивача від виконання обов'язків завідуючої лабораторії та переведення на посаду біолога; -поновити [PERSON] на посаді лаборанта з вищою немедичною освітою з виконанням обов'язків завідуючої лабораторії КЗ «Галицька ЦРЛ»; -зобов'язати КЗ «Галицька ЦРЛ» внести до трудової книжки позивача записи про здійснення роботи за сумісництвом починаючи з 2006 року по 2017 рік; -стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» на користь позивача середній заробіток за весь час виконання нижче оплачуваної роботи з 06 вересня 2017 року по час ухвалення рішення; -стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» на користь позивача 106 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 15 березня 2006 року працює у КЗ «Галицька ЦРЛ» на посаді лаборанта з вищою (немедичною) освітою з виконанням обов'язків завідуючої лабораторії. Наказом від 24 листопада 2010 року позивач переведена на посаду біолога за спеціальністю: клінічна лабораторна діагностика з виконанням обов'язків завлабораторією. Суміщала посади лаборанта до 2015 року та біолога протягом 2015, 2016, 1 кварталу 2017 року, про що відомості в трудову книжку не внесено. 08 вересня 2017 року позивачу оголошено наказ про увільнення від виконання обов'язків завідуючої лабораторії та переведено на посаду біолога з клінічної лабораторної діагностики. Вважає, що для переведення необхідним було попереднього її попередити та отримати згоду, оскільки має місце зміна істотних умов праці. Вважає, що підлягає поновленню на попередній роботі лаборанта з вищою немедичною освітою з виконанням обов'язків завідуючої лабораторії КЗ «Галицька ЦРЛ». З відповідача також слід стягнути середній заробіток за весь час виконання нижче оплачуваної роботи. Діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях зумовлених втратою заробітку, втраті сну, втрати зв'язків. Моральну шкоду оцінює в розмірі 106 000 грн. В судовому засіданні позивач, її представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Окрім того позивач просить стягнути моральну шкоду мотивуючи тим,що вона є інвалідом 3-ї групи, в даний час стан її здоров'я погіршився так як постійно перебуває у стресовому стані і на основі нервових потрясінь 31.08.2018 р. лікарем-дерматологом виставлено їй діагноз «псоріаз». Представник відповідача - Клюба П.Р. позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що у зв'язку з відсутністю у КЗ «Галицька ЦРЛ» завідувача лабораторії, позивача у 2006 році призначено виконуючою обов'язки завідувача лабораторії. У [PERSON] немає вищої медичної освіти. Міністерством охорони здоров'я та Департаментом охорони здоров'я в Івано-Франківській області повідомлено КЗ «Галицька ЦРЛ» про те, що посаду завідувача лабораторії слід укомплектувати виключно спеціалістами із вищою медичною освітою. Просив в позові відмовити. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши здобуті докази, суд встановлює наступні фактичні обставини спору та зміст спірних правовідносин. Позивач 17 березня 2006 року в порядку переведення прийнята на роботу в Галицьку ЦРЛ на посаду лаборанта з вищою (немедичною) освітою з виконанням обов'язків завлабораторією, що стверджується копією трудової книжки, запис № 10 та 13 (а.с. 76-77). Тобто позивач переведена на роботу на умовах суміщення посад. Наказом від 24 листопада 2010 року [PERSON] переведена на посаду «біолога» зі спеціальністю клінічна лабораторна діагностика з виконанням обов'язків завлабораторією, що стверджується копією трудової книжки, запис № 11 та 14 (а.с. 76-77). Позивач переведена на іншу роботу на умовах суміщення посад. Наказом від 07 липня 2017 року [PERSON], біолога зі спеціальністю «Клінічна лабораторна діагностика» з виконанням обов'язків завідувача лабораторією переведено на посаду біолога з 07 вересня 2017 року, що стверджується копією наказу, копією трудової книжки - запис № 18 (а.с. 77, 78). Тобто, припинено роботу позивача за суміщенням посад, що є зміною істотних умов праці. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Враховуючи те, що відповідачем не доведено та судом не здобуто доказів наявності зміни в організації виробництва і праці, внаслідок чого допускається зміна істотних умов праці, не доведено факту повідомлення [PERSON] не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці, [PERSON] незаконно переведена на іншу роботу. Відповідно, позивач повинна бути поновлена на попередній роботі - біолога зі спеціальністю «Клінічна лабораторна діагностика» з виконанням обов'язків завідувача лабораторією з 07 вересня 2018 року. Наказом № 48 від 23 квітня 2008 року лаборанту [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 9). Наказом від 24 листопада 2010 року визначено [PERSON] приступити до виконання обов'язків біолога і виконуючу обов'язків завідувача лабораторії у зв'язку закінченням декретної відпустки з 29 листопада 2010 року (а.с.10). Як зазначалось вище, [PERSON] наказом від 24 листопада 2010 року переведена на посаду «біолога» з виконанням обов'язків завлабораторією, що стверджується копією трудової книжки, записи № 11 та 14 (а.с. 76-77). Враховуючи черговість зазначених подій, зокрема рішення від 24 листопада 2010 року про переведення на посаду «біолога» зі спеціальністю клінічна лабораторна діагностика з виконанням обов'язків завлабораторією та рішення від 24 листопада 2010 року - приступити [PERSON] до виконання обов'язків «біолога» і виконання обов'язків завідувача лабораторії, таке переведення проведено по суті до рішення про завершення декретної відпустки, однак є можливим за ініціативою працівника. Судом не здобуто доказів на підтвердження незаконності переведення, а тому відсутні підстави для поновлення [PERSON] лаборантом з вищою немедичною освітою з виконанням обов'язків завідуючої лабораторії КЗ «Галицька ЦРЛ». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При визначенні розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу суд виходить з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Так, вказаними положеннями визначено, що в період тимчасової непрацездатності середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 6 календарних місяців роботи, що передують події, а у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Переведення мало місце - 07 вересня 2017 року. Середній заробіток за період з 07 вересня 2017 року по дату, що передує фактичному поновленню на роботі - попередній робочий день - 26 вересня 2018 року включно (269 робочих днів) слід виплатити виходячи з різниці середньомісячної заробітної плати обчисленої з виплат за останні 2 календарних місяців роботи, що передують переведенню на нижче оплачувану роботу та фактично отриманої заробітної плати при виконанні нижче оплачуваної роботи. За період липень 2017 року - серпень 2017 року нарахована заробітна плата позивача, склала 19 289 грн. 20 коп. Цей період містив 43 робочих днів, відтак середньоденна заробітна плата складає 448 грн. 59 коп. За 269 робочих днів, середня заробітна плата складає 120 669 грн. 65 коп. Фактично отримана заробітна плата при виконанні нижче оплачуваної роботи становить 76 604, 84 грн. Стягненню підлягає різниця між середньомісячною заробітною платою за час виконання нижче оплачуваної роботи - 120 669 грн. та фактично отриманій заробітній платі при виконанні нижче оплачуваної роботи 76 604, 84 грн., що становить 44 064, 81 грн. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам надан роз'яснення, що відповідно до статті 237 1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Незаконними діями відповідача, а саме незаконним переведенням позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях зумовлених втратою заробітку, втраті сну, втраті зв'язків, порушення звичайного життєвого розкладу із-за судових спорів, вимагання додаткових зусиль для організації свого життя, виставлення діагнозу лікарем-дерматологом. Враховуючи тяжкість моральних страждань, моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно положень ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць (червень 2016 року - 7 965 грн. 20 коп. за мінусом загальнообов'язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати) підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від N 58 від 29 липня 1993 року, робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом. Судом встановлено, що наказами КЗ «Галицька ЦРЛ» від 01 липня 2015 року, від 01 жовтня 2015 року, 04 липня 2016 року, 30 грудня 2016 року [PERSON] працювала на умовах суміщення посад, відомості про що не внесені у трудову книжку (а.с. 13-15). Відтак, позов в частині вимог зобов'язати КЗ «Галицька ЦРЛ» внести до трудової книжки позивача записи про здійснення роботи за сумісництвом починаючи з 2006 року по 2017 рік слід задовольнити частково, зобов'язавши КЗ «Галицька ЦРЛ» внести до трудової книжки позивача записи про здійснення роботи за сумісництвом відповідно до наказів КЗ «Галицька ЦРЛ» від № 132 від 01 липня 2015 року, від № 132 від 01 жовтня 2015 року, № 167 від 04 липня 2016 року, № 272 від 30 грудня 2016 року. В пункті 16 трудової книжки [PERSON] внесено відомості згідно наказу від 19 червня 2017 року про увільнення [PERSON] від виконання обов'язків завідувача лабораторією «біолога» зі спеціальності клінічна лабораторна діагностика. В пункті 17 трудової книжки [PERSON] зазначено, що запис № 16 від 19 червня 2017 року внесений помилково. Доказів щодо наявності чинного наказу головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» від 06 вересня 2017 року про увільнення [PERSON] від виконання обов'язків завідуючої лабораторії та переведення на посаду біолога судом не здобуто. Відтак, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судовий збір є складовою судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на ухвалення рішення в частині на користь позивача, судовий збір слід компенсувати за рахунок відповідача, стягнувши такий на рахунок суду для сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial