Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

25.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, а 12.09.2016 року з уточненою позовною заявою, до [PERSON] з вимогами: встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] з листопада 1990 року та станом на момент смерті [PERSON] - [INFO] року. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] року в м. Змієві Харківської області у віці 58 років помер [PERSON] На момент смерті [PERSON] був зареєстрований: [ADDRESS]. Вона, [PERSON], тривалий час мешкала разом з [PERSON], вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, у зв'язку з чим вважає, що були справжньою сім'єю. Ця обставина може бути підтверджена актом, складеним депутатом Комсомольської селищної ради в присутності свідків, з якого вбачається, що вона проживала разом з [PERSON] з листопада 1998 року за вищевказаною адресою реєстрації померлого по день його смерті. З 1991 року вони мешкали разом за іншою адресою, а саме у її квартирі за адресою: [ADDRESS] З ними також на той момент проживала її дочка. Під час проживання вони вели спільне господарство, разом оплачували комунальні послуги, коли у 1998 році переїхали проживати в квартиру за адресою: [ADDRESS], то з ними проживав батько її чоловіка - [PERSON], який потребував стороннього догляду і вона, в силу наявності у неї медичної освіти, допомагала йому. У 2005 році батько чоловіка помер. З [PERSON] у неї були гарні відносини, вони проявляли турботу та кохання один до одного. Всі побутові (та інші) питання вирішувались спільно, мали обов'язки, які притаманні подружжю. Разом придбавали побутову техніку в квартиру, меблі, автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER]. Чоловіку за життя була присвоєна 2-га група інвалідності, останні два роки він хворів на рак, фактично на день смерті знаходився у безпорадному стані, і вона здійснювала за ним догляд та проявляла турботу. За час їх спільного проживання у чоловіка не було іншої сім'ї. Його син ніколи не проживав разом з ними. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] підтримала зазначений позов з підстав, викладених у позовній заяві. Також пояснила, що проживали з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, допомагали один одному, вона доглядала його, коли він хворів. Син відвідував батька рідко. Після смерті чоловіка, вона залишилась проживати в його квартирі, однак син з невісткою вигнали її з квартири, зламали двері. Крім того, стали обвинувачувати її у викраденні грошей, які належали померлому, хоча вони мали спільний бюджет і ці кошти були витрачені нею на організацію поховання чоловіка. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та повідомлених позивачкою під час судового розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали мотивуючи тим, що [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сім'єю. Батько відповідача [PERSON] за життя не визнавав [PERSON] своєю дружиною, наміру одружитися з нею не мав, вони були чужими людьми. Її особистих речей в квартирі він не бачив. Однак [PERSON] не заперечував проти того, що [PERSON] була присутня на сімейних святах, поховала [PERSON] Після смерті батька він вигнав [PERSON], яка проживала в квартирі батька, з цієї квартири та почав там проживати зі своєю дружиною. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] Зі змісту позовної заяви та пояснень позивачки під час судового розгляду вбачається, що встановлення зазначеного факту є для неї необхідним для реалізації права на частку у спільному з [PERSON] майні, яке було придбано під час проживання без реєстрації шлюбу. Пунктом 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом частини 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України, а також роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у разі наявності спору про право, заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу належить розглядати у порядку позовного провадження. Статтею 2 СК України закріплено, що цей кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України, якою регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 1 Прикінцевих положень СК України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, який, у свою чергу, набрав чинності з 01.01.2004 року. У ч. 1 ст. 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, нормами якого визнавався лише шлюб, який укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, а відносини [PERSON] та [PERSON] носили тривалий характер, до дня смерті [PERSON] - [INFO] року, тому встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу можливо лише з 01.01.2004 року. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2005 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. (а. с. 23). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він був зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 12.01.1979 року. (а. с. 15, 16). Згідно акту обстеження від 14.04.2016 року, складеного депутатом Комсомольської селищної ради [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] сумісно проживала з [PERSON] з листопада 1990 року однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Починаючи з 1998 року [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На момент їх переїзду у вказану квартиру, в ній проживав хворий батько [PERSON] - [PERSON], який потребував постійного нагляду та медичного обслуговування, яке забезпечувала [PERSON], маючи медичну освіту. [PERSON] помер у 2005 році, після чого [PERSON] та [PERSON] продовжували жити разом в квартирі (а. с. 13). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час судового розгляду дали показання, які в цілому узгоджуються з відомостями зазначеного вище акту. Зокрема зазначені свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживали разом в квартирі [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбавали майно, завжди були разом, у них була сім'я, хоча відносини не були зареєстровані. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], коли він захворів, поховала його. Із наданих позивачкою фотокарток вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проводили разом час на відпочинку, в будні дні, на сімейних святах (а. с. 27-43). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 27.03.1990 року, про що Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено запис №40 (а. с. 26). Із копії паспорту [PERSON] та копії свідоцтва ро розірвання шлюбу, між ним та [PERSON] шлюб було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 25.06.1982 року зроблено відповідний запис Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (а. с. 65). Даними свідоцтва про смерть підтверджується, що [INFO] року в м. Зміїв Харківської області у віці 58 років помер [PERSON] (а. с. 12). [PERSON] був ветераном праці, інвалідом 2-ї групи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а. с. 18, 19). Позивачка [PERSON] брала участь у похованні [INFO] року [PERSON], що підтверджується копіями товарного чеку №3102 від [INFO] року про придбання ритуальних атрибутів, накладної №271 від 12.04.2016 року про замовлення поминального обіду (а. с. 20, 25). На проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] вказує також наявність у [PERSON] документів на ім'я [PERSON], в тому числі паспорта, картки фізичної особи - платника податків, посвідчення ветерана праці, посвідчення інваліда війни 2 групи, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копії яких надані позивачкою разом з позовною заявою. (а. с. 14-19, 21-24). Як роз'яснив Верховний Суд України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначеним вище доказами, дослідженими в судовому засіданні, підтверджується, що в період часу станом на 01.01.2004 року і до дня смерті [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, в цей період вони вели спільне господарство, жоден з них не перебував у шлюбі з іншою особою. Заперечення вказаного факту з боку відповідача [PERSON] та свідка [PERSON], яка є дружиною відповідача, суд оцінив критично, оскільки ними не заперечувалися фактичні обставини, повідомлені позивачкою в обґрунтування позовних вимог, зокрема те, що вона дійсно проживала разом з [PERSON] в належній останньому квартирі, а також залишалася там проживати після його смерті, та звідки вона була вимушена виселитися за вимогою відповідача та його дружини. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що суд не має підстав для встановлення факту проживання позивачки однією сім'єю з [PERSON] як чоловіка та дружини, оскільки встановлення таких фактів не передбачено законом, не спростовує висновків суду. Так, за змістом п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та ст. 74 СК України судом може бути встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивачкою [PERSON] та її представником [PERSON] повідомлені зазначені вище фактичні обставини, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є підставою для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Сформульована позивачкою вимога про встановлення факту її проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини вказує на характер відносин між ними як членами сім'ї, що є обставиною, яка має значення для вирішення справи. Встановивши обставини проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд вбачає підстави для встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Надані відповідачем докази наявності у [PERSON] доходів та постійного місця роботи, де він був виключений зі списків працівників підприємства у зв'язку зі смертю (а. с. 66-81), не спростовують доводів позовної заяви про проживання [PERSON] з позивачкою однією сім'єю. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу протягом часу з 01.01.2004 року по день смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В іншій частині позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial