Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 18.10.2008р. між сторонами був укладений шлюб, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2018р. розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, а тому позивач вимушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила її задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання. За даних обставин та враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали позовної заяви, в яких наявні докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. 20.07.2018р. Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення яким розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Від шлюбу сторони по справі маю малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Мар'янівської сільської ради Поліського району Київської області від 09.08.2018р., [PERSON] тимчасово проживає з 01 травня 2018р. з дочкою [PERSON], [INFO] по [ADDRESS] (а.с.3). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується вищевказаною довідкою, малолітня донька сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. На підставі викладеного та враховуючи межі позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 06 вересня 2018 року шляхом направлення позову до суду засобами поштового зв'язку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved