Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, вказуючи на те, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, яку він має намір оформити, проте позбавлений можливості це зробити через розбіжність в записах прізвища його матері, а саме: в свідоцтві про його народження прізвище матері записано як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть та свідоцтві про одруження її прізвище зазначено як «[PERSON]». За таких обставин заявник просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON], а саме, що остання доводиться йому матір'ю. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Халимонівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, у своїй заяві просить суд розглядати зазначену справу без участі їх представника. Проти задоволення заяви не заперечують. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України «Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами…». Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «..суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не вправі відмовляти у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану». Як встановлено в судовому засіданні батьками заявника згідно свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого 20 квітня 1950 року, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 вересня 2013 року виконавчим комітетом Халимонівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] померла [INFO] (а.с. 3). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, власником якої згідно Державного акту на право власності на земльну ділянку ЯГ№ 259237 зазначена саме [PERSON] (а.с. 6). Єдиним спадкоємцем за законом є син померлої, [PERSON], інші спадкоємці відсутні. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], повторно виданого 11 липня 1951 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 червня 1947 року, запис присвоєного прізвища останньої зазначено як «[PERSON]», у викладі російською мовою (а.с.5). Прізвище заявника згідно паспорту серії [NUMBER], виданого 28 березня 2002 року, вказано як «[PERSON]» (а.с. 7). Відповідно до ст. 1261 ЦК України «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки». Як спадкоємець першої черги за законом, заявник має право на спадщину після померлої матері, але реалізувати своїх спадкових прав не має можливості, оскільки в правовстановлюючих документах маються розбіжності, а саме: в свідоцтві про його народження прізвище матері записано як "[PERSON]", а в послідуючих документах, в тому числі і свідоцтві про смерть її прізвище, зазначено як "[PERSON]". За таких обставин заявнику слід встановити факт родинних відносин. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач бажає реалізувати спадкові права саме як спадкоємець першої черги за законом. На думку суду, розбіжності у записах прізвища матері заявника є граматичною помилкою, допущеною при складанні правовстановлюючих документів. Нормою ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її». Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо.

Outcome: approved