Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

20 квітня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебував у шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Комсомольського міського суду від 26 жовтня 2009 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітків щомісяця до досягнення сином повноліття. Вказує, що 08 січня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON] і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Крім того, на його утриманні перебуває син дружини від попереднього її шлюбу. Аліментів на його утримання [PERSON] не отримує, батько дитини та матеріали виконавчого провадження по стягненню аліментів, перебувають на території, яка не підконтрольна Україні. Жодна соціальна допомога [PERSON] не нараховується і не сплачується, а тому повне забезпечення дитини здійснюється за рахунок бюджету його сім`ї. Зазначає, що працює в ПрАТ «Полтавський ГЗКа» і розмір його середньомісячної заробітної плати становить 13 000 грн. Оскільки на його утриманні на даний час перебуває четверо осіб сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом йому непосильно, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Комсомольського міського суду від 26 жовтня 2009 року з нього в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його доходу (заробітку) до 1/10 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 29 жовтня 2018 року [PERSON] подав до суду змінену позовну заяву, в якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Комсомольського міського суду від 26 жовтня 2009 року з нього в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його доходу (заробітку) до 1/10 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку з 14 квітня 2018 року по день набрання рішенням суду законної сили (а.с.102-103). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив врахувати, що сума стягуваних з нього аліментів становить 3000 грн. на місяць і після відрахування із заробітку податків та зборів у нього лишається 13 863,66 грн. за які він зобов`язаний забезпечити усю свою сім`ю, яка складається з чотирьох осіб. Його дружина [PERSON] отримує лише соціальну допомогу по народженню дитини [PERSON] і інших доходів сім`я не має, аліментів батько неповнолітнього [PERSON] не сплачує, дитина перебуває на його утриманні, а тому вважає позов підставним і просить його задоволити. У судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] підтримала позов, зазначила, що відповідач не є платником аліментів, а тому зазначені нею обставини про майновий стан та наявності інших утриманців, не повинні братися судом до уваги. Третя особа [PERSON] , що є теперішньою дружиною позивача не працює, жодної соціальної допомоги, крім як виплат на новонароджену [PERSON] не отримує. Оскільки сукупний дохід сім`ї [PERSON] більше прожиткового мінімум встановленого державою, тому [PERSON] не може нараховуватися соціальна допомога на старшого сина [PERSON] при несплаті його батьком аліментів. Вважає, що витрати на лікування дитини [PERSON] та на розвиток у нього спеціальних здібностей не підтверджені відповідачем належними та допустимими доказами і є маніпуляціями зі сторони відповідача [PERSON] Крім того, розмір сплачуваних аліментів повністю покриває витрати, що несе відповідач на дитину, включно обстеження та придбання окулярів. Більше того, лікування в Україні є безкоштовним і остання не позбавлена можливості в подальшому звертатися до суду з позовом про компенсацію половини додаткових витрат. Відтак, просить суд заперечення відповідача не брати до уваги, а додані [PERSON] докази, зокрема: протокол ехокардіографії від 16 листопада 2017 року, товарний чек на суму 156 грн. від 24 липня 2018 року, роздруківку з незрозумілого інтернет сайту, товарний чек від 11 травня 2016 року, документи на придбання мобільного телефону, ксерокопію сторінок медичної картки дитини, довідку з фітнес центру «Актив», вважати неналежними та недостовірними доказами у справі. Відповідь на відзив виклала письмово та долучила до матеріалів справи (а.с.67-68). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи (а.с.155). У відзиві поданому до суду 06 серпня 2018 року (а.с.47-48) заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що донедавна розмір аліментів, сплачуваних [PERSON] був значно меншим, а тому є всі підстави вважати, що матеріальний стан і дохід відповідача збільшився. При цьому, зазначає, що вона працює менеджером у ФОП [PERSON] , отримує мінімальну заробітну плату, перебуває у другому шлюбі та має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] . Вважає безпідставним твердження позивача про перебування на його утриманні дружини та її неповнолітнього сина від попереднього шлюбу, оскільки факт перебування батька [PERSON] на непідконтрольній Україні території не може слугувати підставою для утримання ним дитини, батьком якої він не являється. Крім того твердження [PERSON] про те, що вона не отримує будь-якої соціальної допомоги на сина не підтверджено жодними допустимими доказами. Зазначила, що її син [PERSON] хворіє з діагнозом гіпоспадія уретри, головчаста форма. Пупкова кила, міопія слабкої степені, потребує оперативного лікування. Крім того, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря окуліста і надалі, за рекомендацією лікарів, вона має бажання оздоровити сина у ДП «Клінічний санаторій «Авангард» ЗАТ «Укрофоздоровниця». Також зазначає, що немалі кошти вона витрачає на розвиток фізичних та розумових здібностей дитини (а.с. 47-48). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення ідентичні поясненням позивача. Просила задоволити позовні вимоги [PERSON] , а заперечення викладені відповідачем у відзиві просила до уваги не брати, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені належними доказами. Свої пояснення також виклала у письмовій формі і долучила їх до матеріалів справи (а.с.85-87). Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , третьої особи [PERSON] , представника позивача та третьої особи - адвоката Бойченко Г.В., дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і 16 листопада 2009 року шлюб між ними був розірваний (а.с.7). У цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно копії рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 жовтня 2009 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.9). На даний час, позивач [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] (а.с.10) і у цьому шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.11). Відповідач [PERSON] з 26 жовтня 2012 року перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.50) і в цьому шлюбі у них народилася дочка [PERSON] (а.с.52). Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності певних підстав. Позивач у судовому засіданні на підтвердження своїх вимог вказав на те, що на його утриманні перебуває четверо осіб, включно син від попереднього шлюбу його теперішньої дружини [PERSON] - малолітній [PERSON] (а.с.12), однак даний факт суд до уваги не бере і вважає, що несплата аліментів за рішенням суду з причин перебування боржника та матеріалів виконавчого провадження в непідконтрольний Україні території (а.с.13-14) не може бути підставою для покладення обов`язку по утриманню дитини на позивача [PERSON] , що не є його батьком. У судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами перебування на утриманні у позивача малолітньої дочки [PERSON] (а.с.11) та його дружини [PERSON] (а.с.12), що в розумінні положень ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішеннями суду. Остання, згідно довідки Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області №699 від 17 серпня 2018 року перебуває на обліку у Управлінні соціального захисту населення м. Горішні Плавні та отримує допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] з 01 квітня 2018 року у розмірі 860 грн. щомісячно і інших соціальних виплат не отримує (а.с.72). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] до народження дочки, перебувала на обліку у Полтавському обласному центрі зайнятості як безробітна та отримувала соціальні виплати (а.с.74). Вирішуючи позов, суд виходить з того, що згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З врахуванням заробітної плати позивача [PERSON] (а.с.71), надання останнім достатніх доказів на обґрунтування зміни кількості осіб-утриманців, беручи до уваги стан здоров`я дитини [PERSON] (а.с.62,64-65), документально підтверджених витрат на його лікування (а.с. 118-119) те, що обов`язок по утриманню сина покладений рівною мірою на обох батьків та дохід відповідача [PERSON] (а.с.53), суд знаходить підстави для застосування до спірних правовідносин вимог ст.192 СК України, а тому зменшує розмір аліментів, які стягуються за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 жовтня 2009 року з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 частки до 1/7 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд, ухвалюючи рішення у справі, не знаходить законних підстав для задоволення вимог позивача про звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку з 14 квітня 2018 року по день набрання рішенням суду законної сили, оскільки згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили і не інакше. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 704,80 грн. та підтверджений документально (а.с.31), суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved