Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

19.03.2021 року позивачка в особі свого представника адвоката Головко В.В. звернулася до Золочівського районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просила суд змінити спосіб стягнення присуджених рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16.04.2018 року аліментів, з твердої грошової суми на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. Виконавчий лист №622/140/18, виданий 17.05.2018, відкликати із Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції після набрання даним рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимога зазначено, що позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народився син - [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із щомісячної індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 14.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає, на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Тому вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно змісту поданої до суду заяви, просили справу розглянути за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. Представник позивача адвокат Головко В.В. подала відповідь на відзив в якому зазначила, що довідка про розмір заборгованості по аліментам видана виконавчою службою не помилково, заборгованість існує. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні хвору матір є безпідставними, оскільки у матері є ще чоловік, та інші діти, сім`я досить заможна. Будь якої допомоги відповідач дитині не надає, участі у вихованні не приймає. Позивач в свою чергу має на утриманні матір-інваліда, про що подала відповідні докази. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, в раніше поданому відзиві просили слухати справу за їх відсутності. У відзиві на позовну заяву просили відмовити в задоволенні позовної заяви, залишити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16.04.2018 без змін. Зазначили, що відповідач за цей час не став заможною людиною та не покращив своє матеріальне становище. Постійного доходу не має, виконує тимчасові роботи без офіційного працевлаштування, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Крім того, відповідач проживає разом із батьками похилого віку, які перебувають на його утриманні, мати має ряд важких захворювань, що потребує додаткових витрат. Він має можливість сплачувати систематично аліменти в розмірі, які визначені рішенням суду, не маючи жодних заборгованостей. Позивачем не зазначені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. Наразі жодного боргу по сплаті аліментів він не має. В разі збільшення розміру аліментів, він буде позбавлений можливості їх сплачувати, внаслідок чого син буде позбавлений матеріальної допомоги з боку батька. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. За змістом ст.51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Як встановлено судом, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно рішення Золочівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із щомісячною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12). Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП N 56610394 від 21.06.2018 року, за виконавчим листом № 622/140/18, виданим Золочівським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією суми, починаючи з 14.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття - відкрито виконавче провадження. Виконавчий лист перебуває на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах СМУМЮ (м. Харків) (а.с.18). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої Золочівською селищною радою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні, видана [PERSON] , свідчить про те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с. 66). Згідно дублікатів квитанцій [PERSON] здійснюються витрати на дитячий садок, комунальні послуги, замовлення та придбання різноманітних товарів (а.с.76-109). Надані позивачкою копії довідок про хвороби та призначення лікування, що містяться на 74, 75 аркушах справи, суд не приймає в якості доказів обґрунтування позовних вимог, оскільки вони не містять даних щодо особи, відносно якої вони видані. Також судом не приймаються надані позивачкою докази щодо захворювань та інвалідності [PERSON] , що містяться на 67-72 аркушах справи, оскільки доказів про родинні зв`язки та те, що [PERSON] перебуває на утриманні позивачки суду не надано. З довідки №163/50-28 від 21.04.2021, виданої [PERSON] вбачається, що він перебуває на обліку як безробітний в Золочівській районній філії ХОЦЗ з 14 квітня 2021 року, що підтверджується і копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.59-61). З довідки, наданої Міжрайонним відділом ДВС по Дергачівському та Золочівському районах СМУМЮ (м. Харків) 06.03.2021, вбачається, що заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.03.2021 відсутня (а.с.50). Згідно чеків, [PERSON] регулярно сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.43-49). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: мати [PERSON] , [INFO] та батько [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками Золочівської селищної ради Харківської області № 09-20 від 04.08.2020, №02-21/1915 від 07.04.2021 (а.с.40-41). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого мати [PERSON] станом на листопад 2019 року мала ряд захворювань-гіпертонічна хвороба II стадії, хронічна хвороба нирок I стадії, хронічний пієлонефріт та інші хвороби (а.с.42). Проте доказів того, що [PERSON] перебуває на утриманні сина [PERSON] та потребує специфічного лікування, останнім здійснюються витрати на утримання матері, суду не надано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, оскільки розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на те, що на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (на час звернення з позовом - 19.03.2021 року) прожитковий мінімум з 1 січня 2021 для дітей віком до 6 років становить 1 921 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 395 гривень, з 1 липня 2021 для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2 013 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 510 гривень, з 1 грудня 2021 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2 100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2 618 гривень Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved