Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що між сторонами 24.04.2010 року укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 17. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, різні погляди на життя, втрата почуття кохання, морально-психологічного зв`язку та єдності. Позивач вказує, що спільне господарство і фактичні шлюбні відносини припинені з 15 вересня 2019 року, у зв`язку із чим звернулася до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.02.2020 року відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 19.03.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 19.03.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2010 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 17, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2010 року. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства не ведуть, спорів щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не має. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Відповідно до\~ст. 1 СК України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 19.03.2020 року від відповідача до матеріалів справи надійшла заява, в якій він просив суд зменшити витрати на правничу допомогу з огляду на те, що останні є неспівмірними та такими, що не відповідають дійсному обсягу наданих послуг, оскільки зазначена справа за своєю сутністю є нескладною і в цілому типовою серед великої більшості таких справ. Також відповідач вказав, що фактично позовні вимоги визнані ним в повному обсязі, а тому витрати на участь представника позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач, на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу, надану їй в межах даної цивільної справи, надала до матеріалів справи Договір б/н про надання правової допомоги від 21.02.2020 року укладений між нею та "Адвокатським бюро Романенко Наталії", додаткову угоду № 1 до договору б/н про надання правової допомоги від 21.02.2020 року, Акт виконаних робіт (юридичних послуг) наданих адвокатським бюро згідно договору про надання правової допомоги б/н від 21.02.2020 року, квитанцію № 7 від 21.02.2020 року, що свідчать про оплату витрат в сумі 2500,00 грн., пов`язаних із наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку. За таких обставин, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 2500,00 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved