Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

08 вересня 2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дочки [PERSON], [INFO], пославшись на таке: В зареєстрованому шлюбі з відповідачем народилася малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.10.2007 р. по справі шлюб між [PERSON] та нею розірвано, внаслідок чого її прізвище змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». З моменту розлучення і по теперішній час малолітня [PERSON] фактично проживає в сім'ї матери, з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] Відповідач як батько дитини ухиляється від виконання обов'язку по вихованню та утриманню дитини: не приймає участі у вихованні доньки, не утримує її, не забезпечує умови її проживання, не цікавиться її життям, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, які передбачені ст.150 СК України. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, в судове засідання не зьявився, заперечень проти позову суду не надав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, зазначивши, що питання позбавлення відповідача батьківських прав було розглянуто на засіданні опікунської ради, яка визнала доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Просив позов задовольнити. Заслухавши позивача, представника третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази у справі, а також з'ясувавши думку малолітньої дитини сторін, яка у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає з бабою та дідом [PERSON], батько з нею не спілкується протягом тривалого часу, до неї не приходить та їй не телефонує, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], актовий запис № 110 (а.с.8), відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] - матір'ю дитини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.03.2005 р. (копія свідоцтва про шлюб на а.с.20). 25.04.2009 р. Відділом РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МУЮ Донецької області зареєстровано розірвання шлюбу сторін (копія свідоцтва про розірвання шлюбу на а.с.21). На підставі виконавчого листа, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області у справі №2-2591/2007 р., з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти (а.с.12-13). Малолітня донька сторін після розірвання між ними шлюбу постійно проживає в сім'ї батьків матері дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання, і що не спростовано стороною відповідача (а.с.19). Згідно з педагогічною характеристикою на дитину, складеною класним керівником Костянтинівської спеціалізованої школи 1-3 ступенів № 6 (а.с.18) батько [PERSON], [INFO], участі в житті дитини не приймає. За відомостями Костянтинівського міськрайонного ВДВС заборгованість по аліментним зобов'язанням відповідача станом на 01.09.2016 р. складає 13855,09 грн. (а.с.17). Свідки [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні кожен окремо, під присягою засвідчили той факт, що майже від самого народження [PERSON] відповідач як батько дитини будь-якої участі в її вихованні і утриманні не приймає, не цікавиться її життям та здоров'ям, не дбає про неї, не проявляє до доньки ані найменшої батьківської турботи. Підсумовуючи, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст. 150,155 Сімейного кодексу України відповідач не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, на чому зазначила позивачка і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №899/12 від 08.12.2016 р. визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач свідомо, з власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, він ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не цікавиться її долею, не надає жодної матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров'я дитини, її розвитком, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, однак не вчиняє відповідних дій, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. За наведених підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved