Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 09 листопада 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працює. Матеріальної допомоги на утримання дітей останній не надає і добровільно надавати не бажає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 450 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, і просила їх задовольнити. Пояснила, що діти часто хворіють, перебувають на обліку у лікарні і потребують лікування у санаторіях, а відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки виїжджає на заробітки і має нерегулярний дохід. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав часткового, погодившись сплачувати аліменти у розмірі 300 гривень в місяць. Пояснив, що по мірі можливості буде забезпечувати дітей одягом та харчуванням, однак сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі, в якому просить позивачка не може, оскільки не працює. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який було зареєстровано 09 листопада 2002 року Піщанською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, мають троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дітей, зобов'язані їх утримувати, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю, чого відповідач у судовому засіданні не заперечив. Окрім того, вони перебувають на утриманні позивачки [PERSON], що підтверджується довідкою Піщанської сільської ради № 59 від 11 квітня 2014 року (а.с. 27). Матеріали справи свідчать, що діти сторін [PERSON] та [PERSON] хворіють. Останній потребує як стаціонарного, так і санаторно-курортного лікування (а.с. 16, 17, 18, 19). [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу - визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, у розмірі, про який вона просить у позовній заяві. З огляду на вищевикладене, суд, виходячи із вимог розумності, добросовісності та справедливості, а також враховуючи у сукупності вік та стан здоров'я дітей, які хворіють та потребують лікування, матеріальне становище відповідача, який є працездатним і має мінливий нерегулярний дохід, відсутність в останнього інших утриманців, відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, а також і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 березня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На думку суду, відповідач [PERSON] спроможний сплачувати такий розмір аліментів, і він буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб його неповнолітніх дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial