Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

12 жовтня 2017 року [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 липня 1995 року Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №90. В обґрунтування позову зазначила, що 01.07.1995 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають, спільного майна не мають. На початку їхнього подружнього життя, коли відповідач навчався в інституті в м. Харкові, вони разом проживали у її матері за адресою її реєстрації по вул. Я. Мудрого (колишня вул. Леніна), б. 13, кв. 18, в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області. Разом вони проживали близько 5 років, однак їхнє життя не склалося. Відповідач покинув її і вони фактично близько 17 років жодних стосунків не підтримують. При цьому, вона позбавлена можливості влаштувати своє особисте життя, оскільки знаходиться в зареєстрованому шлюбі. Вони не проживають разом з відповідачем однією сім'єю, шлюбні відносини між ними давно припинені, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач ніколи не заперечував проти розірвання їхнього шлюбу, не цікавився її життям на протязі тривалого часу, тому вважала, що в зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, їх шлюб має бути розірваним. Спору про розділ майна між ними немає. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] [PERSON] причини повторної неявки суду не повідомив, відзив проти позову не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному ЦПК України, не надав будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивачка. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно свідоцтву про одруження Серія 1-ВЛ №060494, виданому повторно Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 06.11.1998 року, [PERSON] [PERSON] (народився 17 грудня 1963 року в місті Чінандега [PERSON], громадянин [PERSON]) та Цимбаліста (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] (народилася 26 листопада 1971 року в м. Зміїв Харківської області, громадянка України) зареєстрували шлюб 01 липня 1995 року (а. с. 6). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про міжнародне приватне право" право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист №24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року) "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом", відображених в абз. 6 пункту 4, справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, який проживає (знаходиться) за межами України, підсудні судам України. Зі змісту позовної заяви, проти якої не надав заперечень відповідач, вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Враховуючи, що: позивачка [PERSON] [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу; відповідач [PERSON] [PERSON] відзив проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 640 грн. 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved