Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

23 лютого 2015 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON], вказала, що з відповідачем по справі [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з вересня 2000 року по 2004 рік. Від сумісного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймав у підготовці дитини до відвідування дитячого садку, потім і до школи. Матеріальної допомоги не надає. Крім того відповідач цурається своєї рідної дитини, взагалі не приймає участі у виховані дитини, що і стало приводом про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, та суду пояснила, що відповідач по справі біля останніх 6 років не займається вихованням дитини, не сплачує аліменти на протязі 3 років, дитиною взагалі не переймається. Представник позивача позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, суду пояснив, що його колишня дружина давала бачитися йому з дитиною лише тоді коли їй це було вигідно. А останні роки він хворів, потім захворіла його мати, також деякий час були складнощі з роботою. На теперішній час він працює вахтовим методом та повідомив свою бухгалтерію про аліменти, тому зараз з нього почнуть їх відраховувати. Ні алкоголю ні наркотичних засобів не вживає. Позивач не надає йому змоги бачитися з сином, тому він був вимушений буде звернутися до служби опіки для встановлення графіку спілкування з сином. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що позивач [PERSON] двічі зверталась до їх служби з приводу надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Так службою був перевірений відповідач на вживання алкоголю, наркотичних засобів, які останній не вживає. Крім того відповідач веде правильний соціальний образ життя, працює, сусіди характеризують його з позитивної сторони. Правоохоронні ограни на відповідача також нічого не мають. Відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав та пояснював, що позивачка по справі не надає йому змоги бачитися з сином. Таким чином, служба у справах дітей всебічно вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] надала висновок про недоцільність позбавлення останнього батьківських прав. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON], в присутності педагога [PERSON], суду пояснив, що він мешкає разом з мамою та її батьками. Батька останній раз бачив 6 років назад. Батько йому не телефонував, хоча мати не забороняла йому бачитися з ним. Він бажає щоб батька позбавили батьківських прав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка [PERSON] є її донькою, відповідач колишній зять. На теперішній час її донька разом з онуком мешкають з нею. Відповідача в останнє бачила років 6-7 назад, за весь цей час він не переймався життям онука. При цьому відповідачу ніхто не перешкоджав у побаченнях з сином. Вона вважає, що відповідачу дитина не потрібна, оскільки він перестав виплачувати аліменти. Відповідач раніше брав дитину лише хвилин на 40, а потім повертав, оскільки йому треба було працювати. Ні вона ні її донька не налаштовували дитину проти відповідача. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є громадяни України [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актовим записом Відділу реєстрації актів громадського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м.Кривого Рогу №243 від 14 травня 2001 року ( а.с.4). Відомості про батька внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Судом встановлено, що дитина навчається у 7-А класі КЗШ №8 м.Кривого Рогу, вихованням дитини займається мати, котра приділяє багато часу вихованню сина, приймає активну участь в шкільних заходах, постійно активно співпрацює з вчителями та класним керівником (а.а. с. 7,8). Позивач [PERSON] обґрунтовує позов наданими доказами, а саме, актом зам. голови квартального комітету №24 виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м.Кривого Рогу [PERSON] за підписом сусідів позивачки про те, що зі слів, останньої відповідач зневажає своїми батьківськими обов'язками (а.с.9). Відповідно до довідок зам. голови квартального комітету №24 виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м.Кривого Рогу [PERSON] [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] сумісно з батьком - [PERSON], [INFO], матір'ю - [PERSON], [INFO], братом - [PERSON], [INFO], та сином - [PERSON], [INFO], котрий знаходиться у неї на утриманні(а.а.с.10, 11). Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України , докази мають бути належними та допустимими. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути по будоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як встановлено судом, відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зазначених вище. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. У судовому засіданні відповідач пояснив, що останні роки він хворів, потім захворіла його мати, також деякий час були складнощі з роботою. На теперішній час він працює вахтовим методом та повідомив свою бухгалтерію про аліменти, тому зараз з нього почнуть їх відраховувати. Позивач не надає йому змоги бачитися з сином, тому він був вимушений буде звернутися до служби опіки для встановлення графіку спілкування з сином. Доказів винної поведінки відповідача [PERSON] та свідомого ухилення його від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина матеріали справи не містять. Відповідно до висновку № 6 від 13.08.2013 року, комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради, остання вважає за недоцільне позбавлення гр. [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження(а.с.6). Згідно рішення №87 від 19 травня 2015 року комісія з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради вирішила за недоцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], у відношенні до малолітнього [PERSON], [INFO] року народження(а.а.с.55-56). Конвенція ООН про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9). В той же час, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та судом на підставі пояснень відповідача встановлено, що відповідач виявив бажання виховувати, дбати про дитину тощо, тому з урахуванням конкретних обставин даної справи, для суду наявні підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні вимоги позову про позбавлення батьківських прав, з попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на службу у справах дітей контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] Таким чином, позивач [PERSON] не довела у суді обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.164 ЦПК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав. З інших підстав [PERSON] позов про позбавлення відповідача батьківських прав не заявляла. Аналізуючи наведені вище обставини та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення необґрунтованого позову [PERSON] Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed