Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у частці від заробітку (доходу) батька дитини в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісячно, з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Судове рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування позову вказує, що між нею та відповідачем по справі [PERSON] зареєстровано шлюб, виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, 17.09.2016 року відповідний актовий запис № 10. Вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Від лютого 2019 року вони фактично припинили спільно проживати, на даний час проживають окремо, шлюбних відносин не ведуть. Дитина проживає разом з нею за вищевказаною адресою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки в добровільному порядку допомагає не регулярно, також не приймає участі у його вихованні. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Дитині, має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, доходів немає та потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача. Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років ( немає з ким залишити дитину). У неї власної нерухомості, транспортних засобів не має. Отримує допомогу на дитину в сумі 860 грн., інших доходів не має. Проживає в будинку бабушки та дідуся. Вони з дитиною здорові. З лютого 2019 року з відповідачем не проживають. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав. Пояснив, що у нього інших утриманців, власної нерухомості, транспортних засобів не має. Проживає він за рахунок випадкових заробітків, які складають приблизно 10000 грн. в місяць. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 2). Мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки, що стверджується довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1767 від 13.06.2019 року (а.с. 4) та актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.06.2019 року (а.с. 5). Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 року" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1699 грн. в місяць, з 1 грудня - 1779 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] знаходиться у декретній відпустці, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідач [PERSON] працездатний, молодого віку, інших утриманців не має, а тому в змозі приймати участь в утриманні сина і сплачувати аліменти на дитину і дружину в погодженому розмірі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved