Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" 23.10.2018 року звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Позовна заява обґрунтована наступним: відповідно до укладеного договору № б/н від 21.07.2016 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 30000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] не виконала умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 24.07.2018 року в загальній сумі 58888,79 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 27.03.2019 р. представником відповідача подано до суду судові дебати, відповідно до яких висловлена позиція необґрунтованості позову, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вважала позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, погодження усіх умов тощо. Суд, заслухав вступне слово представника відповідача, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач вказує, що 21.07.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 30000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження зазначених обставин Банком додано до позовної заяви «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» без номеру від 01.07.2016 р., в якій зазначено особисту інформацію відповідачки, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, номери засобів зв`язку, інформацію щодо місця роботи тощо (арк. справи 10). В анкеті-заяві також зазначається, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами «Приватбанку», позичальник просить оформити на своє ім`я Преміальну картку. В анкеті-заяві передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold» яка відмічена в розмірі 50000 грн. Під текстом анкети-заяви міститься дата оформлення - 21 липня 2016 року та особистий підпис клієнта. Відомостей щодо отримання позичальником картки дана анкета-заява не містить. Зазначені вище відомості підтверджуються копією відповідної анкети-заяви, яка містить підпис працівника банку і відбиток печатки «ПриватБанку» (арк. справи 10). Крім того, позивачем надано письмову інформацію про тарифи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг (арк. справи 11-30). Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.5 вказаних умов та правил встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил, зокрема, за користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку. На підтвердження доводів про отримання відповідачкою кредиту у розмірі 30000,00 грн. на підставі договору №б/н від 21.07.2016 року, а також на підтвердження доводів про наявність заборгованості за даним договором через неналежне виконання відповідачкою умов договору, - Банком надано суду розрахунок заборгованості за період з 21 липня 2016 року по 24 липня 2018 року включно та вказано про наявність заборгованості у загальному розмірі 58888,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 30000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 25608,37 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 2780,42 грн. (арк. справи 7-8). З даного розрахунку вбачається, що станом на 22 липня 2016 року Банком нараховане сальдо у розмірі 14811,52 грн., яке увійшло до загальної суми боргу, однак розрахунок вказаного сальдо відсутній (арк. справи 7). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. На підставі наведеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність і недоведеність позову, зважаючи на наступне. Так, Банком не доведено факту отримання відповідачкою [PERSON] за кредитним договором без номеру від 21 липня 2016 року кредитних коштів у розмірі 30000,00 грн. Доказів на підтвердження зазначеного, у відповідності з вимогами ст.ст.77, 78 ЦПК України, позивачем суду не надано. Крім того, Банком не надано суду докази на підтвердження факту наявності заборгованості у загальній сумі 58888,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 30000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 25608,37 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 2780,42 грн. Так, в «анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку» без номеру, інформація щодо розміру кредитного ліміту за Преміальною карткою не зазначена взагалі. Наданий Банком розрахунок заборгованості (арк. справи 7-8) не може бути взятий до уваги у якості доказу, що відповідає вимогам ст. ст.77, 78 ЦПК України, оскільки складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Факт отримання відповідачкою за договором від 21 липня 2016 року банківської картки, є недоведеними. Так, під текстом анкети-заяви міститься дата її оформлення - 21 липня 2016 року та особистий підпис клієнта, але в анкеті відсутні будь-які дані про картку та її номер, а також відсутній особистий підпис клієнта про її отримання, підпис міститься лише в графі "виявляю бажання оформити на своє ім`я преміальну картку" (арк. справи 10). Таким чином, суд приходить до висновку, що Банком не надані докази на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: не надані письмові докази щодо отримання [PERSON] тіла кредиту у розмірі 30000 грн.; не надані докази отримання відповідачем банківської картки та строку дії цієї картки. З матеріалів справи та встановлених у справі обставин не вбачається поважних причин, з яких Банк не виконав свій процесуальний обов`язок вчасно надати належні та допустимі докази на підтвердження свого позову. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 червня 2019 року.

Outcome: dismissed