Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Попільнянська районна державна адміністрація (далі третя особа) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, в якому вказує, що 31 серпня 2011 року між ним третьою особою було укладено договір оренди землі № 196 (далі Договір). Відповідно до вказаного договору Позивачу було передано в оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку загальною площею 2.00 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 листопада 2011 року за № 182470004000892. Відомості про вказану земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера 1824784800:01:000:0361. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року, відповідно до якого районні державні адміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, вказані повноваження передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Житомирської області визначено Відповідача та він є розпорядником земель за договором оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року. Вищевказаним договором оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Маючи намір продовжити дію договору оренди землі, 29 лютого 2016 року Позивач звернувся з письмовим проханням до Відповідача, поновити термін дії договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року. У своїй відповіді Відповідач запропонував свої умови, а саме прийняти пропозицію щодо орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказана пропозиція була прийнята Позивачем. 13 травня 2016 року своїм листом Відповідач повідомив, що не має права втручатись в договірні відносини, так як не є стороною договору. На виконання вказаної вимоги Позивачем була направлена Відповідачу заява від 24 травня 2016 року з додатком-проектом додаткової угоди, Відповідач у своїй відповіді вказав на недоліки, тобто відсутність істотних умов у додатковій угоді та з вказаної причини відмовив у підписанні додаткової угоди. З метою усунення недоліків, Позивач направив лист - повідомлення з новим проектом додаткової угоди, з врахуванням зауважень Відповідача, проте він у своїй відповіді відмовив у підписанні, в звязку з тим, що не є стороною договору. Позивач вказує, що він належним чином виконував договірні зобовязання, своєчасно письмово повідомив про намір продовжити дію договору оренди та скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення листа-повідомлення, прийнявши умови і виклавши їх у проекті додаткової угоди до договору оренди землі, а тому Відповідач безпідставно відмовляє у поновленні договору оренди землі на новий строк. Позивач просить визнати укладеною між Відповідачем та ним, додаткову угоду до договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі 16 листопада 2011 року, за № 182470004000892, у викладеній редакції. Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити, обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами. Представник Відповідача в судовому засіданні подав заперечення проти позову, в якому позов не визнав, заперечував проти його задоволення, зазначивши, що не є стороною по договору. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Попільнянської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Як вбачається з Договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року (далі Договір), Орендодавець - Попільнянська районна державна адміністрація та Орендар [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 08 лютого 2011 року № 55 надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради, в оренду передано земельну ділянку загальною площею - 2.00 га, у тому числі ріллі 2.00 га з земель запасу Паволоцької сільської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11814 гривень, договір укладено строком на 5 років, визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі 3 % від нормативно грошової оцінки у розмірі 354.42 гривень. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Попільнянському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 листопада 2011 року № 182470004000892. Пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 5 (пять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За умовами Договору: зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку /пункт 36 Договору/. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом /пункт 37 Договору/. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом /пункт38 Договору/. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається /пункт 39 Договору/. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації пункт 43 Договору/. [PERSON] про передачу та прийом земельної ділянки із земель державної власності Паволоцької сільської ради від 31 серпня 2011 року, сільський голова в присутності представника Попільнянського районного відділу земельних ресурсів, передав земельну ділянку площею - 2.00 га в натурі Орендарю - [PERSON] Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 січня 2016 року, [PERSON] є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 1824784800:01:000:0361, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, вид використання для ведення особистого селянського господарства, форма власності - державна, площа земельної ділянки 2.0000 гектарів. [PERSON] довідок № 30/02-37 від 14 січня 2016 року, № 385/02-37 від 15 червня 2016 року, виданих виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, згідно договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року, земельна ділянка площею 2.00 га, використовується [PERSON] за цільовим призначенням, заборгованості по сплаті, станом на 15 червня 2016 року, за оренду даної земельної ділянки немає. Відповідно до довідки № К-1015 від 20 грудня 2016 року виданої виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, земельна ділянка площею 2.00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області та [PERSON] в оренду на підставі договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року, дійсно знаходиться на даний час у його користуванні, заборгованості по сплаті за оренду даної земельної ділянки немає. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся 29 лютого 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з заявою про поновлення на 7 років терміну дії договору оренди землі № 196, для ведення особистого селянського господарства, ним вказано відомості про земельну ділянку та надано додатки, у відповідь на заяву [PERSON] на його адресу Відповідачем було направлено повідомлення відносно перегляду істотних умов договору оренди та запропоновано прийняти пропозицію щодо встановлення орендної плати у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначену пропозицію Позивачем було прийнято, наведені обставини підтверджуються заявою [PERSON] від 29 лютого 2016 року, повідомленням головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № К-2105/0-910/6-16 від 10 березня 2016 року, повідомленням [PERSON] від 08 квітня 2016 року. [PERSON] повідомлення № В-4248/0-1554/6-16 від 13 травня 2016 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Житомирської області визначено головне управління та вказано, що так як договір оренди землі [PERSON] уклав з Попільнянською районною державною адміністрацією та він є діючим, головне управління не має права втручатись в договірні відносини, змінювати предмет або умови договору не будучи його стороною, зазначено, що вирішення даного питання можливе лише після зміни орендодавця у встановленому законом порядку. Відповідно до заяви від 24 травня 2016 року, [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з заявою про внесення зміни до договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року, а саме змінити орендодавця з Попільнянського районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, зазначено відомості про земельну ділянку та додано проект додаткової угоди від 24 травня 2016 року в трьох примірниках. Як вбачається з повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № К-5124/0-1604/6-16 від 08 червня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у підписанні Додаткових угод в звязку з тим, що вони не містять істотної умови, а саме в Угодах відсутня орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату. Відповідно до листа повідомлення про поновлення договору оренди землі від [PERSON] звернувся до Відповідача з листом, в якому просив поновити договір оренди земельної ділянки шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 31 серпня 2016 року № 196 та надано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. [PERSON] повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 31-6-0.6-7700/2-16 від 15 липня 2016 року, [PERSON] було відмовлено в підписанні проектів додаткових угод про поновлення договору оренди, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є Орендодавцем за договором. Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 2 Земельного Кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Відповідно до пункту а) частини першої статі 17 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди земельної ділянки № 196 від 31 серпня 2011) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин. [PERSON] пункту 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (частина перша статті 124 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди земельної ділянки). Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це\~\~засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 4 вказаного Закону визначено - орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві\~\~земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Як було зазначено вище, 31 серпня 2011 року між Попільнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар, Позивач) було укладено Договір оренди землі № 196, відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Паволоцької сільської ради. У пункті 8 договору сторони погодили, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Так, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне\~\~право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди\~\~землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень\~\~орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).\~\~ Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у\~\~місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зі змісту зазначеної статті вбачається, що вона фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі: перший випадок передбачений частинами 1 - 5 цієї статті щодо порядку реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк; частиною 6 цієї статті передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Ці два випадки поновлення договору оренди землі на новий строк застосовуються самостійно у залежності від конкретних обставин. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Аналогічного висновку щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» у подібних правовідносинах та щодо способу захисту дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, яка в силу вимог\~\~частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що: - орендар дійсно належно виконує свої обов'язки за договором (про що, зокрема, свідчить довідка Паволоцької сільської ради № 385/02-37 від 15 червня 2016 року); - орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; - до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; - орендодавець протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Таким чином, враховуючи що строк дії договору сплив 31 серпня 2016 року та положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», у Позивача дійсно виникло переважне право на поновлення договору оренди землі № 196 31 серпня 2011 року. Крім того, пунктом 22 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2)» встановлено, що при вирішенні спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) слід виходити з того, що згідно зі статтею 1021\~ЗК право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб відповідно до ЦК. [PERSON] із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору. Як зазначалося судом вище, частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Як свідчать матеріали справи, а саме вищенаведені листи-відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, [PERSON] безпідставно відмовлено Позивачу в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2016 року, чим порушив переважне право Позивача на поновлення вказаного договору оренди. Суд не приймає доводи відповідача в обґрунтування заперечень проти позовних вимог на факт укладення позивачем договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року з Попільнянською районною державною адміністрацією, а не з Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, з огляду на наступне. Відповідно до пункту є-1) статті 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. За змістом частини четвертої статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (скорочено - Держгеокадастру), реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення. [PERSON] пункту пятого, шостого Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Права та обов'язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері. Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Пунктом першим вказаного Положення визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Відповідно до пункту сьомого даного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Так, пунктом першим Положення про Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 23 від 03 березня 2015 року, визначено, що Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України та йому підпорядковане. [PERSON] пункту третього вказаного Положення завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру України на території Житомирської області. Зокрема, підпунктом 13) пункту четвертого Положення про Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області (зміст якого кореспондується зі змістом підпункту 31) пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру) передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним Кодексом України, на території Житомирської області. Таким чином, враховуючи той факт, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року належить до земель державної форми власності та є землею сільськогосподарського призначення (про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 січня 2016 року), її належним розпорядником дійсно є Головне Управління Держгеокадастру у Житомирській області. Тому, Позивач правомірно звернувся до останнього з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року. Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що договір оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року є поновленим в силу статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору оренди на умовах, запропонованих Відповідачем. Проте, відповідач не підписав додаткову угоду до договору оренди землі № 196 від 31 серпня 2011 року, чим порушив статтю 33 Закону України «Про оренду землі» і права Позивача на укладення додаткової угоди до договору оренди землі, тому Позивач у порядку захисту своїх порушених прав може вимагати визнання такої додаткової угоди укладеною за рішенням суду. При цьому, суд вважає за необхідне взяти до уваги принцип "належного урядування", який неодноразово викладався в рішеннях Європейського Суду з Прав Людини (зокрема, справа "Рисовський проти України", п. 70), згідно з яким якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, Онер'їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року). Як визначено частиною першою статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає доводи Відповідача, оскільки поданими Позивачем доказами доведено і Відповідачем не спростовано такі факти: - Позивач як орендар з переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, повідомив про це орендодавця у визначений законом строк; - Позивач продовжував користуватися земельними ділянками після закінчення терміну дії договору і користується ними в даний час; - Позивач належно виконує свої обов'язки за договором оренди та сплачує орендну плату за землю; - відсутнє повідомлення позивачу орендодавцем протягом місяця після його закінчення про заперечення у поновленні договору оренди землі на новий строк. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved