Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона відповідно до Розпорядження Голови Тиврівської районної державної адміністрації В.Бойка «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування» від 21.10.2019 р. №263 була призначена опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно із рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року №145/2071/18, відповідача [PERSON] , [INFO] (батька малолітньої дитини [PERSON] ) було позбавлено батьківських прав. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач, починаючи з 05.11.2019 року не бере участі у вихованні та утриманні його малолітньої дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько малолітньої дитини, який є здоровим та працездатним, має сплачувати аліменти, у розмірі, передбаченому чинним законодавством. Проте відповідач офіційно не працює, його доходи мінливі, тому він має сплачувати аліменти в твердій грошовій формі у розмірі 1500 грн. щомісячно. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність батьків (опікунів) при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини (підопічної) [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 10.01.2020 року і до настання повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки не має коштів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 2318 грн. на місяць, з 1 грудня - 2395 (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 року № 294-ІХ ). Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). В судовому засіданні встановлено, що згідно Розпорядження Голови Тиврівської районної державної адміністрації В.Бойка «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування» від 21.10.2019 р. №263 [PERSON] була призначена опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року (справа № 145/2071/18) [PERSON] , [INFO] , було позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). [PERSON] є батьком малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4 ). Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла, відтак батько зобов`язаний спільно з [PERSON] забезпечити отримання дочкою прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, працездатний, інших утриманців не має, а тому в змозі брати участь в утриманні його малолітньої дитини [PERSON] .. За наведених обставин, суд вважає за можливе позов задоволити частково. Доказів про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем, суду не надано. Суд вважає за доцільне проводити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду у відповідно сті до ч.1 ст.191 СК України. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved