Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.06.2003 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем по справі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки має постійний заробіток, на даний час інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, він має нормальний стан здоровя. За наведених обставин, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, починаючи з жовтня 2016 року і до досягнення кожним з дітей повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, в разі неявки відповідача просить провести заочний розгляд справи, згідно наявних доказів в справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено по справі, 17.06.2003 року сторони зареєстрували шлюб в міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 947, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1- АМ №096358 від 17.06.2003 року (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких являються: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-АМ № 105356 від 13.05.2008 року та від 15.12.2003 року (а.с.5,6). Згідно довідки про склад сімї № 6869, виданої ПП «Бокут» 03.10.2016 року, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Частиною 1\~ст.51 Конституції України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до роз'яснень викладених в п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч. 8, 9\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.\~\~ Частиною 2\~ст.18 СК України\~передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Положенням\~ст. 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ Відповідно до вимог\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК України.\~\~При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину\~\~не\~\~є\~\~підставою\~\~для\~\~перегляду постановлених\~\~раніше\~\~судових\~\~рішень\~\~про їх стягнення.\~\~Що ж до максимального розміру аліментів,\~\~які стягуються\~\~з\~\~боржника,\~\~то відповідно до\~\~ч.\~\~3\~\~ст.\~\~70 Закону України "Про виконавче провадження"\~\~він\~\~не\~\~повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей, визначений в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 19.10.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей «до досягнення кожним з дітей повноліття», суд зазначає наступне. Так, відповідно до вимог\~ч.2 ст.183 СК України\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання,\~яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначивши розмір аліментівна двох дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд враховує положення ч.2 ст. 183 СК України про обовязок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-1798цс 16, який згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved