Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що вона є споживачем банківських послуг та 04.11.2010 підписала Анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала платіжну картку кредитка "Універсальна". Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.12.2020 по цивільній справі №592/11196/20 було встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються позичальником та не містять її підпису, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.11.2010 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк заявив вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту за період з 04.11.2010 по 09.09.2020 у розмірі 47335,04 грн. Проте, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за період з 04.11.2010 по 09.09.2020, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору в частині процентної ставки, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювалось нарахування та списання відсотків з 01.09.2014 у розмірі 32,4 %, з 01.04.2015 у розмірі 42 %, а з 01.08.2020 у розмірі 40,8 %. У період з 01.06.2015 по 30.09.2019 [PERSON] щомісячно проводилось погашення відсотків за рахунок кредиту і додавались до тіла кредиту, загальна сума погашених відсотків за рахунок кредиту становить 91716,60 грн., прострочене тіло кредиту становить 47335,04 грн. Враховуючи різницю між сумою погашених за рахунок відсотків кредиту і простроченим тілом кредиту, станом на 09.09.2020 заборгованість відповідача перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки сума погашених відсотків перевищує суму простроченого тіла кредиту (47335,04 грн. - 91716,60 грн. = - 44381,56 грн.). Таким чином, Ковпаківський районний суд м. Суми у рішенні від 09.12.2020 дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 04.11.2010 у розмірі 47335,04 грн. станом на 09.09.2020 в межах заявлених вимог задоволенню не підлягають. Із вказаними висновками суду погодився й Сумський апеляційний суд у постанові від 25.02.2021. При зверненні [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» з питання закриття кредитного рахунку працівник банку повідомила про те, що за кредитною і карткою «Універсальна Голд» обліковується заборгованість у розмірі 32259,77 грн. Таким чином, вважає, що банком безпідставно були списані кошти в сумі 139598,33 грн. (250242,16 грн. сума надходжень - 110643,83 грн. сума витрат кредитних коштів) з карткового рахунку Позивачки, які в подальшому не були перераховані на рахунок клієнта, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь Позивачки. Беручи до уваги, що [PERSON] виконала свої кредитні зобов`язання за Анкетою-заявою від 04.11.2010 перед АТ «Приватбанк», а саме: погасила у повному обсязі отримані кредитні кошти, що підтверджується судовими рішеннями по справі №592/11196/20, тому зобов`язання щодо повернення кредитних коштів по вказаній кредитній картці слід визнати припиненими. У зв`язку з цим просить суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь безпідставно списані кошти в сумі 139598,33 грн. та 10000 грн. в якості шкодування за спричинену моральну шкоду; визнати її зобов`язання щодо погашення кредитних коштів за Анкетою-заявою від 04.11.2010 припиненими; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь судові витрати по справі за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2010 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.11.2010, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , вбачається, що станом на 09.09.2020 заборгованість стаовить 47335 грн. 04 коп. (а.с. 16-21). З виписки по картці/рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам договору від 29.02.2012 за період 01.01.2012-01.01.2021, - кредитний ліміт: 0,00, баланс на кінець періоду : - 33699,27 (а.с.22-54). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.12.2020 по цивільній справі №592/11196/20 позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.11.2010 у розмірі 47335 грн. 04 коп. станом на 09.09.2020 залишено без задоволення (а.с. 8-11). Постановою Сумського апеляційного суду від 25.02.2021 рішення залишено без змін (а.с.12-14). Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60 ,61 ЦПК України, - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно норм ч. 1 ст. 58 ЦПК України, - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі із договорів та інших правочинів. Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, - за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України, - банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 26.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", - платник при укладенні договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Таким чином, положеннями закону і умовами договору прямо передбачено право кредитора на списання грошових коштів з рахунку боржника за наявності кредитної заборгованості. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення безпідставно списаних коштів, оскільки мало місце саме договірне списання коштів, при цьому, наявність відповідного рішення суду про списання цих коштів або про їх стягнення з боржника на користь кредитора не передбачено. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що позивач не довів факт спричинення [PERSON] моральної шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 598 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), - зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи з наведеного вище вимога про визнання кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем за кредитним договором № б/н від 04.11.2010 припиненими не підлягає задоволеню. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку з відмовою у позові в повному обсязі, судові витрати згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed