Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Адвокат Споришев М.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай) що знаходиться у землі бувшого КСП ім.Чапаєва Кривоозерського району розміром 3,5 в умовних кадастрових гектарах, на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належне йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 29 травня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №247. Посилаючись на те, що П`ятою одеською держнотконторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із втратою оригінала правовстановлюючого документа, позивач просила про задоволення позовних вимог. Представник позивача в суді заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, згідно письмових заяв, просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Третя особа - Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області, згідно письмового клопотання, просила розглянути справу за відсутності їх представника, не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області 30 травня 2007 року (а.с.7), рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року в цивільній справі №479/1280/18 (а.с.10), свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 11 лютого 2017 року (а.с.11), даними спадкової справи №192/2017, заведеної П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 13 липня 2017 року (а.с.23-30). Згідно положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно даних довідки №0-14-0,29-113/174-18, виданої відділом у Кривоозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Чапаєва Кривоозерського району розміром 3,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 29 травня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №247 (а.с.14). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Пунктом 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, визначено, що положення книги шостої цього кодексу (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була ніким прийнята із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] заповіт на випадок його смерті не складався, що підтверджується даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51061981 від 26 лютого 2018 року (а.с.29). Положеннями ст.1217, ч.1 ст.1222, ст.1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ст.1258, ч.1 ст.1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач, та у зв`язку з наявністю об`єктивних перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, її права підлягають захисту в судовому порядку. Із досліджених судом матеріалів встановлено, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Кривоозерською районною державною адміністрацією 29 травня 1996 року на ім`я [PERSON] втрачено, про свідчить відповідне оголошення, поміщене в газеті "Кривоозерщина" від 15 березня 2017 року №21 (10256) (а.с.15). Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ст. 13 Конституції України, ст.ст.152-153 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Враховуючи досліджені матеріали справи, а також ту обставину, що відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували проти його задоволення в повному обсязі, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved