Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою, вказуючи на те, що 24 листопада 2017 року, на тимчасово окупованій території України - в м. Сімферополі, АР Крим, померла її матір [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АЯ №613142 від 25 листопада 2017 року, видане відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, яке, разом з тим, є неналежним документом, в зв`язку з чим Новокаховським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у підтвердженні факту смерті та видачі свідоцтва про смерть матері їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для його встановлення. Встановлення цього факту необхідно для оформлення спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]. В судове засідання заявниця не з`явилася, в письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Новокаховського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області до суду не зявився, але надіслав листа, в якому просив справу розглянути в свою відсутність, проти задоволення вимог заявниці не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, а також, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У контексті визначення того, які райони та населені пункти України є тимчасово окупованою територією, для цілей застосування зазначених норм ЦПК України слід зазначити, що статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією, є, в тому числі, і [PERSON] Крим та м. Севастополь. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Метою встановлення факту смерті [PERSON] є оформлення документів, повязаних зі смертю людини (свідоцтва про смерть), та спадкування. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 ст. 317 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що заявниця [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії виданим 20 січня 1963 року Ковровської сільської радою Азовського району Кримської області, де в графі "матір" вказано - [PERSON], та свідоцтвом про укладення шлюбу від 23 липня 1982 року, міським відділом ЗАГС у м.Нова Каховка, Херсонської області, у відповідності з яким заявниці після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище чоловіка "Рищиковець". 24 листопада 2017 року [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території України, в м.Сімфорополі, Автономної Республіки Крим, у віці 86 років померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть, яке було видане відділом реєстрації смерті м. Сімферополь Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції [PERSON] Крим, проте, це свідоцтво, відповідно до. 2 ч. 1 ст. 317 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Маючи лише вищевказане свідоцтво про смерть матері, заявниця звернулася до Новокаховського МВ Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть матері на підставі виданих їй документів, проте їй в цьому було відмовлено, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На сьогодні факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах РАЦСу України, що є підставою для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 293, 315, 317, 319 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

Outcome: approved