Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила, визначити, що їй та її чоловікові квартира [ADDRESS] належала в рівних долях, по ? частині відповідно, визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] на ? частину квартири [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1994 року належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира була придбана нею у період перебування у шлюбі з [PERSON] [INFO] її чоловік помер. Вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги та такою, що фактично прийняла спадщину. У цьому році вона вирішила продати належну їй квартиру. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалося, що нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з тим що не визначено частку, що належала померлому в майні, яка знаходиться у спільній сумісній власності та відсутня реєстрація за померлим на цю частку. Під час купівлі спірної квартири та пізніше між нею та її покійним чоловіком не було ніякої угоди щодо користування, чи розпорядження нею. Вона не може розпорядитися своєю власністю у зв'язку з тим, що зазначена квартира була придбана нею підчас перебування у шлюбі, і таким чином дана квартира вважається спільною сумісною власністю подружжя, тому вона вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за наведених в позовній заяві обставин та підстав. Просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що позивач і так є власником спірної квартири, тому визнання за нею права власності на 1/2 частину цієї квартири в порядку спадкування є недоцільним. Третя особа восьма [PERSON] державна нотаріальна контора про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позовних вимог не має. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 12 квітня 1961 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб (а.с.12). За час шлюбу з [PERSON], позивач придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №І-980 та посвідченого державним нотаріусом [PERSON] (а.с.5,6). Відповідно до ст.22 КпШС УРСР, яка діяла на час виникнення спільної сумісної власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер (а.с.12). Отже, зазначені фактичні дані містять інформацію, яка свідчить про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і за положеннями ст.22 КпШС УРСР позивач [PERSON] мала рівні з чоловіком [PERSON] права щодо володіння, користування і розпорядження цим майном і частки подружжя у якому є рівними, а саме за життя частка [PERSON] становила ? , а належна [PERSON] частка становить ? . Як вбачається з встановлених судом обставин справи спадковим майном після смерті [PERSON] є ? частина квартири за [ADDRESS] Відповідно ч 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно копії паспорта позивача вона з 30 травня 1994 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тому відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР вона є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18 серпня 2015 року - відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартини, яка знаходиться за [ADDRESS] після чоловіка [PERSON], який помер [INFO], оскільки за життя спадкодавець не виділив свою ? частину квартири і не зареєстрував в органах державної реєстрації прав власності. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, яка була чинна на час смерті [PERSON] спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 -535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з відповідними змінами і доповненнями, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за нею права власності, в порядку спадкування за законом, на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Крім того, відсутність факту державної реєстрації права власності спадкодавця і, відповідно, витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Отже, в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право позивачка не може.

Outcome: approved