Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

10 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про позбавлення останього батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. В поданому до суду позові зазначає, що 25 червня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалось та, відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2013 року справа №372/5852/13-ц, шлюб між ними було розірвано. Вказала, що дочка проживє разом з нею і знаходиться на її утриманні. З 2012 року відповідач з дочкою не бачився, життям та здоров'ям дитини не цікавився, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Крім цього, вказала, що з 2012 року втратила будь-який контакт з відповідачем. Позивачу невідоме місце перебування відповідача. Також вказала, що з метою захисту прав та інтересів дитини Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки - [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] - не з'явилась. У поданому до суду клопотанні вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив, не заявив клопотання про відкладення розгляду справи та не подав відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, в судове засідання не з'явився. В поданому до суду клопотанні позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Статтею 18 Конвенції про права дитини регламентовано, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. У дослідженій судом довідці, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садочок) комбінованого типу "Зірочка" та педагогічній характеристиці на [PERSON] зазначається, що матір вихованки ДНЗ "Зірочка" [PERSON] займається вихованням своєї дитини, приводить і забирає дитину з садка, відвідує батьківські збори. Батько участі у вихованні дитини не бере. Із наданої суду характеристики [PERSON], учениці 1-Б класу НВК СЗОШ І-ІІІ ст. №5, виданої класним керівником [PERSON] вбачається, що батько - [PERSON] шкільним життям доньки не цікавився, на батьківські збори - не з'являвся. Відповідно до довідки про неотримання аліментів Любешівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області у період з 21 березня 2017 року по 17 серпня 2018 року [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON]. З висновку Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, вбачається, що є доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] по відношенню до його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], з метою захисту законних прав та інтересів дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійнго життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідженні в судовому засіданні докази повністю узгоджуються між собою, а тому оцінка їх, як в цілому, так і кожного окремо, на глибоке переконання суду, беззаперечно підтверджують факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки. Крім того, неявка відповідача [PERSON] в судові засідання без поважних причин, який був повідомлений про дату, час та місце проведення таких судових засідань, на глибоке переконання суду, свідчить про небажання відповідача заперечувати проти позову належними та допустимими доказами, доводити суду ті обставини, що свідчать про належне виконання ним батьківських обов'язків, та на думку суду, свідчать про байдужість відповідача до долі своєї дочки. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків, а тому є всі підстави для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки. Суд відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст.150, 164 СК України,

Outcome: approved