Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

21.07.2016 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини не перебуваючи у шлюбі. В заяві заявниця посилається на те, що 09 лютого 2015 року вона народила дитину дівчинку, вагою 3860 грам в центральній міській клінічній лікарні № 9 м. Донецька, Донецької області, на тимчасово окупованій території, де їй було видано медичне свідоцтво про народження № 456 від 07.07.2016 року. Вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області з приводу реєстрації доньки, але їй було запропоновано звернутися до суду, тому заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою і просить встановити факт народження дитини жіночої статі, 09 лютого 2015 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали, вважає можливим розгляд справи у відсутність заявниці [PERSON] та представника заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. Заслухавши свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.4\~ст. 257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що згідно дублікату медичного свідоцтва виданого центральною міською клінічною лікарнею № 9 м. Донецька № 456 від 07.07.2016 року, що є наявною у справі, заявниця [PERSON] народила дівчинку на 41-му тижні вагітності, при одноплідних пологах, вагітність третя, пологи треті. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Про те, що заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області вбачається з відповіді № 03.2-25/3113 від 15.07.2016 року, що є наявним у справі і їй запропоновано звернутися до суду за встановленням факту народження дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчила, що заявницю знає з дитячих років, так як мешкають по сусідству. Достовірно суду свідчила, що не перебуваючи у шлюбі заявниця народила третю дитину 09.02.2015року, а саме доньку Анастасію. Свідок [PERSON] дав аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. При вирішенні питання про встановлення факту народження суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] які підтвердили факт, того, що не перебуваючи у шлюбі [PERSON] 09.02.2015 року в центральній міській клінічній лікарні № 9 м. Донецька, народила доньку. Для реєстрації народження доньки вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з приводу отримання свідоцтва про народження доньки, але їй було відмовлено. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є [PERSON] та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved