Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

16.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах з 12.05.2012 року, який розірвано. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказала, що відповідач після одруження фактично не працював, вони жили на допомогу батьків та на її стипендію. В даний час відповідач працює в м. Київ без офіційного оформлення, отримує високу заробітну плату, тому може сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Відповідач позов визнав частково, пояснив суду, що на даний час дійсно працює в м. Київ, в котеджному містечку прибиральником два дні в тиждень і його заробіток становить лише 1200 грн. в місяць. 200 грн. в тиждень він сплачує за оренду житла, тому йому для проживання залишається мало. Знайти роботу за спеціальністю не може. Після розірвання шлюбу він пропонував надавати дружині допомогу на утримання дитини в розмірі 400 грн. в місяць, проте вона від такої суми відмовляється. Допомогу на утримання дитини надавав добровільно, оскільки завжди купував продукти харчування, іграшки, одяг. Просив позов задовольнити частково в розмірі 400 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що відповідач є батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Згідно довідки В'язовецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №577 від 16.12.2014 року син [PERSON], [INFO]., знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.2 ст.182 цього ж Кодексу вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу, якою встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що у 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить - 1286 гривень. Об'єктивно оцінюючи докази по справі суд враховує, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі, більшому від половини розміру прожиткового мінімуму для дітей віком старше 6 років, визначеного державою, покладаючи на батька обов'язок забезпечувати дитину в більшому, від себе, розмірі. Батько дитини після розірвання шлюбу усунувся від виконання батьківського обов'язку, передбаченого ст. 180 Сімейного кодексу України, допомоги в добровільному порядку не надає. Доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, або що не може сплачувати аліменти суду не надав. Працездатний, офіційно на даний час не працевлаштований, що свідчить про нерегулярний, мінливий та неконтрольований дохід та є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачка не надала належних доказів того, що відповідач має дохід, та може сплачувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. З врахуванням вимог Закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд вважає за можливе покласти на батьків рівні обов'язки по утриманню дитини. З врахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial