Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

27.07.2021 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшов позов ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 31.07.2018 року між сторонами у справі було укладено договір про надання фінансових послуг № 180728-144657, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 гривень строком на 17 календарних днів зі сплатою процентів в розмірі 60,00 гривень за кожен день користування, в строк до 16.08.2018 року. Крім того договором встановлено обов`язок відповідача сплатити на користь позивача пеню в разі виникнення заборгованості. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» повністю виконав вимоги Договору, надавши [PERSON] кредит. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 01.07.2021 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 71390,53 грн., з яких: 3000,00 грн заборгованості за кредитом; 63000,00 грн. заборгованості за процентами; 1500,00 гривень пені; 914,15 грн. інфляційних нарахувань згідно до статті 625 ЦК України; 2976,38 гривень 3 % річних згідно до статті 625 ЦК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень щодо суті позову та відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору № 180728-144657 від 31.07.2018 року, який укладений шляхом подання заявки через Інформаційно-телекомунікаційну систему, [PERSON] отримала у ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" кредит на суму 3000,00 гривень строком на 17 календарних днів з кінцевим терміном повернення зазначеної суми кредиту та нарахованих процентів в сумі 1020,00 гривень до 16.08.2018 року (а.с. 11). Цим же договором встановлено обов`язок [PERSON] щодо сплати пені в розмірі, який диференційований в залежності від кількості днів заборгованості: 3,64 % від суми заборгованості з першого дня її виникнення; 5,02 % - починаючи з 15 дня та 7,67 % - з 30 дня з моменту виникнення заборгованості. Як вбачається з доданих довідки № 493 від 01.07.2021 та з «Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій», позивачем 31.07.2018 року о 14:39:52 було перераховано на картку [PERSON] 3000,00 гривень (а.с. 15, 16). Статтею 526ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом обґрунтовані розрахунком позовних вимог та документами на підтвердження перерахування суми кредиту ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" [PERSON] . В цій частині позов підлягає задоволенню. Позивачем заявлено до стягнення 63000,00 грн. нарахованих процентів. Позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що при укладенні договору № 180728-144657 від 31.07.2018 року сторонами було узгоджено як розмір процентів (2 % на день), так і строк кредитування до 16.08.2018 року. В даному випадку суд вважає, що право кредитодавця нараховувати проценти припиняється після спливу встановленого договором строку кредитування, оскільки, в разі встановлення сторонами договору кінцевого строку виконання зобов`язань за кредитом, настання такого строку встановлює для позичальника обов`язок виконати зобов`язання в повному обсязі, в тому числі й щодо сплати процентів. Після закінчення строку кредитування права кредитора захищаються статтями 549 (неустойка) та 625 (3 % річних та інфляційні нарахування) Цивільного кодексу України. Такі висновки неодноразово знаходили своє відображення в правових позиціях Верховного Суду (постанова від 30.06.2020 року у справі № 717/1223/17-ц; постанова від 10.02.2021 року у справі № 331/3410/16-ц). Таким чином, задоволенню підлягає частина позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих під час строку кредитування з 31.07.2018 року (включно) до 16.08.2018 року (включно), в сумі 1020,00 гривень. Оцінюючи частину позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 2976,38 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 914,15 грн., суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Базою для нарахування вказаних платежів є сума заборгованості за кредитом і сума невиконаного відповідачем зобов`язання, яка становить 4020,00 грн. (3000,00 грн. боргу за кредитом та 1020,00 грн. боргу за процентами). Початком періоду нарахування за вказаними платежами є 17.08.2018 року - наступний день за останнім днем виконання зобов`язання (днем кредитування). Таким чином, 3 % річних можуть бути вирахувані за формулою: a = 3ds/36500, де: a сума 3 % річних; d кількість днів прострочення; s сума невиконаного зобов`язання. 3/36500 розмір процентів за один день прострочення з розрахунку 3 % на рік. Таким чином: a = 3 * 1075 днів * 4020 гривень/36500 = 355,19 грн. Саме ця сума 3 % річних підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. При перевірці обґрунтованості розрахунку нарахувань за індексом інфляції, суд користується «Рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» що наведені в листі Верховного Суду України № 62-97р від 03 квітня 1997 року (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v2-97700-97#Text). Сукупний індекс інфляції за період з вересня 2018 року (оскільки початок періоду нарахування припадає на другу половину серпня 2018 року) до червня 2021 року (оскільки кінець періоду нарахування припадає на першу половину липня 2021 року) становить 122,34 %. Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить: 4020 гривень * 122,34 % = 4 918.07 грн.; сума інфляційних нарахувань становить: 4918,07 грн. - 4020,00 грн. = 898.07 гривень. Саме ця сума інфляційних нарахувань підлягає стягненню з [PERSON] на користь Позивача. Частина позовних вимог про стягнення пені в розмірі 1500,00 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він підтверджений належним розрахунком, який не спростований відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 7,4 %, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2270,00 грн. (сплачений судовий збір при поданні позовної заяви) х 7,4 % / 100 = 168,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial