Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області помер її чоловік [PERSON], смерть якого було зареєстровано виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 2. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,72 га, що розташована в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519, виданим 22 січня 2008 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801000066. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом отримали спадкоємці, визначені ст. 1261 ЦК України, а саме: позивачка [PERSON], як дружина, та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) А.Я. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Оглянувши надані нею документи, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п.2 ч.1 ст. 49 Закону України Про нотаріат , а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає вимогам законодавства, тобто в ньому зазначено прізвище власника «Волошак», а згідно з свідоцтвом про смерть прізвище спадкодавця зазначено «Волощак», що ставить під сумнів факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві. Тому, вона звернулася з відповідним позовом до суду та просить встановити факт належності [PERSON], який помер 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519, виданого 22 січня 2008 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801000066, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 4821783400:02:000:0972, на ім'я "Волошак Ярослав Михайлович", а також визнати за нею у порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з уточненою площею 0,7233 га ріллі, з кадастровим номером 4821783400:02:000:0972, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану нею після смерті [PERSON], який помер 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, однак з участю її представника [PERSON], та підтримання позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала та просить встановити факт належності [PERSON], який помер 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519, виданого 22 січня 2008 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801000066, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 4821783400:02:000:0972, на ім'я "Волошак Ярослав Михайлович", а також визнати за [PERSON] у порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з уточненою площею 0,7233 га ріллі, з кадастровим номером 4821783400:02:000:0972, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, успадковану нею після смерті [PERSON], який помер 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області. При цьому, представник позивача суду пояснила, що її батько [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,72 га, що розташована в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, на законних підставах, але відповідальними працівниками при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено помилку в зазначенні прізвища, замість «Волощак» було зазначено «Волошак». Представник відповідача [PERSON] сільської ради Веселинівського району в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечують щодо задоволення позову, оскільки померлий батько [PERSON] на законних підставах набув право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,72 га. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON]В, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 213017, виданим 20 січня 2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області - (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,72 га, що розташована в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519, виданим 22 січня 2008 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801000066 - (а.с.10). За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування майна відбувається за законом у порядку ст.1258 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина спадкодавця, позивач [PERSON], яка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, та діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) А.Я., які не прийняли спадщину, так як вони протягом встановленого ст.1270 ЦК України не подавали заяви про прийняття спадщини. Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Оглянувши надані нею документи, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 червня 2017 року, при цьому нотаріус посилалась на п.2 ч.1 ст. 49 Закону України Про нотаріат , а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає вимогам законодавства, тобто, в ньому зазначено прізвище власника «Волошак», а згідно з свідоцтвом про смерть прізвище спадкодавця зазначено «Волощак», що ставить під сумнів факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві - (а.с. 14). З метою внести зміни до державного акту позивачка [PERSON] звернулася до відділу у Веселинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та їй було надано відповідь за № 107/138-17 від 16.11.2017 року про відмову у внесенні виправлення (зміни) до державного акту на право власності на земельну ділянку, у видачі нового державного акту та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Однак, в даному листі зазначено, що 22 січня 2008 року на ім'я [PERSON] було виготовлено та зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519 площею 0,72 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801000066 - (а.с. 15). Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засідання суду підтвердили, що померлий [PERSON] за життя працював в колгоспі «Україна» та йому було виділено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, з огляду на досліджені докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні підтвердився факт належності [PERSON], який помер 17 січня 2015 року в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 914519, виданого 22 січня 2008 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved