Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

30 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11396,48 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 24.05.2007 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого станом на 07.09.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 11396 грн. 48 коп., яка складається з : заборгованості за кредитом у розмірі 2751 грн. 59 коп.; заборгованості за процентами в розмірі 4424 грн. 59 коп. Заборгованості з комісії у розмірі 3201 грн.42 коп.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 518 грн. 88 коп. В судовому засідання представник позивача зменшив позовні вимоги та просив з врахуванням терміну позовної давності стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 07.09.2014 року в розмірі 6328,57 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом - 3312,91 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2476,20 грн., а також штрафи - 250 грн. (фіксована частина), 289,46 грн. (процентна складова). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, посилаючись на сплив позовної давності для пред'явлення вимог Банку, які випливають з кредитного договору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір шляхом оформлення платіжної кредитної картки, за яким Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв'язку з наведеним 24.05.2007 року на ім'я відповідача було відкрито рахунок № [NUMBER]. При цьому, в договорі про відкриття картрахунку, відповідач стверджував, що він ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та погодився з тим, що вказані документи, є складовою частиною кредитного договору та є обов'язковими для виконання сторонами. Вказаний договір ними підписаний. Зі змісту договору про відкриття картрахунку, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім'я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (Заява); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (договір про відкриття картрахунку, Тарифи); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору (п.5 Умов); підписи сторін (договір про відкриття рахунку). Обумовлений договір (його окремі частини) в передбаченому законом порядку не визнаний недійним. Банк виконав свої зобов'язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунками позивача, станом на 07.09.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 6328 грн. 57 коп., яка складається з: заборгованості за процентами у розмірі 3312 грн. 91 коп., заборгованості з комісії у розмірі 2476 грн. 20коп., штраф 250 грн.(фіксована частина) , штраф - 289,46 грн. (процентна складова). Також в судовому засіданні було встановлено, що останній платіж відповідач [PERSON] здійснив 01 лютого 2008 року в розмірі 123 грн. 10 коп., які було зараховано в порядку погашення нарахованих процентів, що вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача. Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до Пункту 5.12 Правил користування платіжною карткою, які були затверджені Наказом № С-120 від 20.07.2005 року та діяли на час укладення кредитного договору, передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в п'ять років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Згідно з Законом України «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють умови надання кредиту. Так, як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладання договору між сторонами, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту платіжну карту, її вид та строк дії визначено в заяві і в пам'ятці клієнта, внаслідок підписання якого клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки банку» в заяві. В даному випадку - 24.05.2007 року. Таким чином, встановлено, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту. Правилами користування платіжною карткою передбачено, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів та зарахування їх банком на картрахунок держателя картки (п.п. 5.2 Правил). Підпунктом 5.4 визначено строк погашення по кредиту по платіжним карткам без установленого мінімального обов'язкового платежу, зокрема, - строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, - строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті (в поле МОNТН ). Таким чином, на підставі викладеного, право пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання у позивача виникло щодо повернення кредиту з 01 квітня 2008 року. Отже, на момент звернення Банку до суду 30 вересня 2014 року з позовом про стягнення заборгованості за вказаним споживчим кредитом, п'ятирічний строк, в межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув. В судовому засіданні представник позивача визнав ту обставину, що позивачем був пропущений п'ятирічний строк позовної давності, щодо пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за кредитом. Однак зменшуючи позовні вимоги, представник позивача просив стягнути з врахуванням терміну позовної давності заборгованість по процентам, комісії та штрафів. Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). Згідно ст. 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанку" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed