Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить зняти арешт із всього майна [PERSON] , номер запису про обтяження 6039660 (спеціальний розділ), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія і номер ВП №43597366, виданою 11.06.2014 Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ, з вилученням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.02.1994, квартира [ADDRESS] , належала на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах, а саме по1/4 кожному. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Кулініч Н.А., спадкоємницею майна [PERSON] , а саме 1/4 частини [ADDRESS] , є її дочка - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , чоловік [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , син [PERSON] , помер [INFO] . Згідно довідки п/п «Керуюча компанія «Виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство №9-Сервіс» померлий [INFO] [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними, на день смерті та протягом 6 місяців після смерті, була зареєстрована мати - [PERSON] . Інших зареєстрованих не має. Отже, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті сина, оскільки є спадкоємницею першої черги за законом та постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. На момент вчинення нотаріальних дій, предметом яких є вищевказана квартира, [PERSON] стало відомо, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/6597/13-ц від 18.10.2013 вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №ZRXRRX05850333 від 04.07.2007 у розмірі 21670 грн. 06 коп. На підставі виконавчого листа №296/6597/13-ц, старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції накладено арешт на все майно [PERSON] , з забороною здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику (постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія і номер ВП №43597366, видана 11.06.2014). Відповідно до листа №19.22/21/2021/9/46213 від 27.04.2021 Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) державним виконавцем 30.01.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Повторно вищевказаний виконавчий документ до Корольовського відділу ДВС на виконання не надходив. Оскільки на виконанні у відділі ДВС станом на 27.04.2021 відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , відтак правова підстава для арешту та заборони на відчуження майна, що належить останньому, відпала. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін та залучено Корольовський відділ Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Від Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відзиву на позовну заяву не надходило. Від Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без участі представника третьої особи, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представником позивача подано до суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить провести судовий розгляд справи за його відсутності. Представником відповідача подано до суду заяву, відповідно до змісту якої просить відмовити у задоволенні позову та провести судовий розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.02.1994, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Кулініч Н.А., № 4-441 від 17.04.2021, спадкоємицею майна [PERSON] , а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] , є її дочка - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2016, копії паспорта позивачки, довідки про реєстрацію шлюбу від 13.04.2001 № 300/3.23, чоловік [PERSON] - [PERSON] , 1959 р.н., помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , який є сином позивачки, помер [INFO] . З довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 15.09.2020 № 4190 вбачається, що право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за громадянами: [PERSON] на 1/2 ід.частину квартири; [PERSON] , [PERSON] на 1/2 ід.частину квартири. За змістом довідки приватного підприємства «Керуюча компанія «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9-Сервіс» № 1332 від 01.09.2020, померлий [INFO] [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними, на день смерті та протягом 6 місяців після смерті, була зареєстрована мати - [PERSON] . Інших зареєстрованих не має. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/6597/13-ц від 18.10.2013 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №ZRXRRX05 850333 від 04.07.2007 у розмірі 21670 грн. 06 коп. Постановою ВП №43597366, виданою 11.06.2014 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, при примусовому виконанні рішення суду №296/6597/13-ц, накладено арешт на все майно [PERSON] із забороною його відчуження. Відповідно до листа №19.22/21/2021/9/46213 від 27.04.2021 Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №43597366 з виконання виконавчого листа №296/6597/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 21670,06 грн. 30.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у відповідності до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Повторно вищевказаний виконавчий документ до Корольовського відділу ДВС на виконання не надходив. Вважаючи, що правова підстава для арешту та заборони на відчуження майна - квартири [ADDRESS] , відпала, [PERSON] звернулась до суду із цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 статті 59 Закону «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав, за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59). Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частинами 3 та 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази наявності спадкової справи, заведеної до майна, в тому числі частини квартири [ADDRESS] , померлого боржника [PERSON] та відмови нотаріуса позивачу у оформленні спадщини внаслідок обтяження спірного майна. Слід зазначити, що [PERSON] , в обґрунтування її права звернення до суду із цим позовом посилається на ст.1268 ЦК України та довідку приватного підприємства «Керуюча компанія «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9-Сервіс» № 1332 від 01.09.2020, в якій вказано про реєстрацію позивачки разом із померлим [PERSON] до дня його смерті та протягом 6 місяців після смерті, за адресою: [ADDRESS] . Проте, така довідка не свідчить про безумовне прийняття спадщини позивачкою, оскільки частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Наведений висновок узгоджується із викладеним в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Відтак, суд не може презюмувати статус позивачки як спадкоємиці майна померлого [PERSON] , оскільки відсутні будь-які відомості щодо прийняття спадщини позивачкою у відповідності до матеріалів спадкової справи. За відсутності таких доказів, а також фактичного порушеного (невизнаного або оспорюваного) права/інтересу позивача внаслідок наявності обтяження нерухомого майна [PERSON] (відмова у видачі свідоцтва на спадщину), суд вважає передчасним звернення [PERSON] із позовом про зняття арешту з майна, яке належало на праві власності [PERSON] . Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed