Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с.1-4, 36-37, 42-43), в якому просить: -визнати за ним право власності на набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії, які залишились після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] ; - стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії, які залишилися після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , пославшись на таке: [INFO] померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.03.2020 Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №13. Ступінь спорідненості підтверджується його свідоцтвом про народження. На час смерті [PERSON] мешкала у м. Шахтарську, яке на даний час є тимчасово окупованою територією. За життя [PERSON] перебувала на обліку в УСЗН Костянтинівської міської ради як внутрішньо переміщена особа та у Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області, де отримувала пенсію по втраті годувальника. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з її недоотриманої пенсії. Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України "у разі відсутності заповіту,... право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України". [PERSON] заповіт на випадок своєї смерті не складала, тому спадкування повинно відбуватися за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті матері він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як це передбачено ст.1269 ЦК України. Лише у березні 2020 року, отримавши свідоцтво про смерть матері встановленого зразку, він звернувся до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Шевера О. С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у чому постановою від 26.03.2020 йому нотаріусом було відмовлено через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується відмовою у вчиненні нотаріальної дії №199/02-31 від 26.03.2020. До спливу шестимісячного строку після смерті матері він не мав свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, та не міг звернутися із заявою до нотаріуса з поважних причин. Він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який є непідконтрольною владі України територією. Загальновідомим фактом є те, що в`їзд та виїзд на непідконтрольну територію ускладнений та здійснюється за спеціальним дозволом, виданим СБУ. Він є інвалідом другої групи, через стан здоров`я має певні труднощі у пересуванні. Йому не було відомо про те, що він як спадкоємець першої черги, має право на отримання у порядку спадкування недоотриманої пенсії після смерті матері. Лише на початку 2020 року він дізнався про те, що може отримати недоотриману пенсію матері у порядку спадкування, добросовісно помилявся щодо порядку виплати недоотриманої пенсії у порядку спадкування, але фактично вступив у володіння спадковим майном. Одразу ж він звернувся до адвоката для надання правової допомоги. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2020 (справа №310/1624/20 провадження №2-о/310/104/20) було встановлено факт смерті [PERSON] 19.03.2020 було отримане свідоцтво про смерть матері, яке відповідає вимогам чинного законодавства. 18.03.2020 до відповідача був направлений адвокатський запит щодо залишку недоотриманої пенсії [PERSON] . Листом УПФУ №7755/13/1490 від 27.03.2020, направленим лише 07.04.2020, було відмовлено у наданні відповіді на адвокатський запит. 22.04.2020 було повторно направлено адвокатський запит, на який відповідь була надана лише 30.04.2020, направлена лише 19.05.2020. Отже, вказані обставини стали істотними труднощами для нього (позивача), як спадкоємця, і існують об`єктивно, незалежно від його волі і значно ускладнили прийняття спадщини після смерті матері в порядку, передбаченому чинним законодавством. Він був позбавлений можливості для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, отже вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин. У зв`язку з тим, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що пропустив встановлений законом строк з поважних причин, тож змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування на недоотриману пенсію після смерті матері. Згідно з відповіддю Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління ПФУ Донецької області №10880/13/14-50 від 30.04.2020, його мати отримувала пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка. Виплата пенсії проведена по 29.02.2016 шляхом перерахування коштів в АТ «Ощадбанк». З 1.03.2016 виплата пенсії була призупинена. Також у відповіді повідомлено, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Оскільки минуло понад три роки на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав, то спадкоємці втратили право на оформлення сум недоотриманих пенсійних виплат. Але він не може погодитися з такою позицією відповідача з огляду на положення ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплений принцип непорушності права приватної власності, ст.ст.328,386,1227 ЦК України, ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Судовою ухвалою від 30.06.2020 позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с.32-33). Судовою ухвалою від 14.07.2020 позивачу був наданий додатковий строк для усунення недоліків (а.с.39-40). Судовою ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження, яку призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.48-49). Судовою ухвалою від 18.09.2020 підготовче провадження у цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а.с.61-62). Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.53,64). Представник відповідача - Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Ошовська О. В. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пославшись на те, що з приводу оформлення допомоги на поховання та сплати недоотриманої пенсії родичі померлої [INFO] [PERSON] у встановлений ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» строк до Управління не зверталися, внаслідок чого, вважає, що спадкоємці втратили право на оформлення сум недоотриманих спадкодавцем за життя пенсійних виплат. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 19.03.2020 Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №13 (а.с.11). За життя [PERSON] перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, та отримувала пенсію по втраті годувальника у Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області (а.с.22,23,71). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, у тому числі на суми недоотриманої пенсії, загальний розмір яких за довідкою відповідача склав 25392,72 грн (а.с.71). Листом Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.04.2020 №10880/13/14-50 відповідач повідомив позивача про те, що [PERSON] , [INFO] перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа з серпня 2014 року та отримувала пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка. Виплата пенсії проведена по 29.02.2016 шляхом перерахування коштів через банківську установу АТ «Ощадбанк». З 01.03.2016 виплата пенсії призупинена. За поновленням виплати пенсії [PERSON] до Управління не зверталася. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенси. У березні 2020 року до Управління надійшли відомості про смерть [PERSON] 05.03.2017. З 01.04.2020 пенсійна справа померлої [PERSON] знята з обліку. З питання оформлення допомоги на поховання та недоотриманої пенсії родичі померлої до управління не зверталися. Оскільки минуло понад три роки на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав, то спадкоємці втратили право на оформлення сум недоотриманих пенсійних виплат (а.с.19-20). Вирішуючи питання правомірності дій відповідача і обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1227\~ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до\~ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини…(ч.2). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). Оскільки в установлений ч.2 ст.52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» строк позивач за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера [PERSON] не звернувся, що ним за текстом позовної заяви фактично підтверджено, недоотримана [PERSON] за життя пенсія після її смерті увійшла до складу спадщини. У відповідності до ст.1261 ЦК України позивач, як син\~спадкодавця, є спадкоємцем першої черги на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . Частиною 1\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2\~ст.1220 ЦК України). Проте право власності в порядку спадкування за законом на спірну суму позивач не набув. Так, процесуальним нотаріальним\~актом,\~який засвідчує\~перехід\~права\~власності на\~майно спадкодавця\~до спадкоємців,\~тобто правовстановлюючим\~документом в розумінні ст.66 Закону України «Про нотаріат» є свідоцтво про право на спадщину за законом, яким має бути посвідчено право власності позивача на спірні грошові суми. Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) Шєвера О. С. від 26.03.2020 №199/02-31 (а.с.14) відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] за підстави пропущення ним законодавчо встановленого строку для прийняття спадщини та відсутності підтвердження факту постійного проживання спадкодавця разом із спадкоємцем на день смерті (ст.1268 ЦК України). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №61604138 від 10.09.2020 підтверджена відсутність заведених спадкових справ до майна спадкодавця [PERSON] (а.с.56-57). До суду з приводу визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, як це передбачено ст.1272 ЦК України, позивач не звертався, що ним зазначено у заяві про усунення недоліків (а.с.36-37). З огляду на положення наведеного законодавства, суд вважає помилковими твердження позивача про те, що суми пенсії, не одержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. При цьому суд також не приймає до уваги посилання позивача на «Свидетельство о праве на наследство по закону» зразка т.з. «ДНР» як на підтвердження того факту, що він не відмовлявся від спадщини, з огляду на приписи абз.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24 лютого 2018 року, згідно з яким діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не набуто право власності на спірні суми у порядку спадкування внаслідок порушення ним самим приписів наведеного законодавства, що регулюють порядок прийняття спадщини. Суд вважає за необхідне зазначити також і на помилковість посилання відповідача в обґрунтування незгоди з позовом на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки зазначена норма регулює правовідносини органу, що призначає і виплачує пенсію, з пенсіонером, а не правовідносини з отримання спадщини. Крім того, суд вважає, що Костянтинівсько-Дружківське\~об`єднане управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області не є належним відповідачем по справі, виходячи з такого: Діючий Цивільний кодекс України передбачає спадкування за заповітом та за законом. Визначений позивачем відповідач не є спадкоємцем за заповітом (про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61604125 від 10.09.2020 на а.с.58), і, виходячи з положень ст.ст.1261-1265 ЦК України про віднесення до черг спадкування не може бути спадкоємцем за законом, як юридична, а не фізична особа. Натомість ЦПК містить таке поняття, як "відумерлість" спадщини, яке передбачає, що у разі відсутності спадкоємців спадщина за рішенням суду передається у розпорядження територіальної громади. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», містить роз`яснення, згідно з яким особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом (абз.1). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2). Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування»,\~сільські,\~селищні,\~міські ради\~є органами\~місцевого самоврядування,\~що представляють\~відповідні територіальні\~громади та\~здійснюють від\~їх імені\~та в\~їх інтересах\~функції і\~повноваження місцевого\~самоврядування,\~визначені Конституцією\~України,\~цим та\~іншими законами. Також, Інформаційним листом Відділу методичного забезпечення Комісії НПУ з питань співробітництва з органами державної влади та місцевого самоврядування «Деякі питання оформлення спадкових прав на майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України та на території проведення антитерористичної операції. Особливості відчуження нерухомого майна, що знаходиться на непідконтрольній Україні території та інформаційно-аналітичної роботи НПУ» від 29 червня 2017 року роз`яснено, що «якщо спадкодавець був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не прив`язується до місця проживання спадкодавця (загальне правило статті 1221 ЦКУ), а встановлюється місцем подання першої заяви або вимоги кредиторів (особливі випадки, встановлені відповідними законами)». Відповідна територіальна громада за місцем відкриття спадщини до участі у розгляді справи не залучена. Виходячи з наведеного суд вважає, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, що також є підставою для залишення його без задоволення. У відповідності з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1). Статтею 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ч.1). Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2). У відсутність відповідного клопотання позивача, дотримуючись принципу диспозитивності, суд не мав змоги самостійно вирішити питання заміни первісного відповідача належним або залучення до участі у розгляді справи відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини в якості співвідповідача. За наведених підстав, суд вважає позов необґрунтованим і таким, у задоволенні якого належить відмовити.

Outcome: dismissed