Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, визнання недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку, посилаючись на те, що 04.03.1999 року між нею ( [PERSON]Й.) та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно якого вона передала йому у приватну власність належний їй на праві приватної власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Самборі Львівської області по вул. С. Петлюри, 51, та розташований на земельній ділянці площею 0,429 га, та дану приватизовану ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку І господарських будівель, що знаходяться там же. Жилий будинок та господарські будівлі належали їй на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Самбірською державною нотаріальною конторою 1 9.09.1969 року за реєстром № 6506 та зареєстрованого в Самбірському МБТІ в реєстрову книгу за № 2764 та акту прийняття в експлуатацію від 05.06.1985 року. Загальна площа будинку станом на 03.03.1999 року складала 122,4 м2, з них: жила площа становила 59,7 м2, підсобна - 28,4 м2, площа приміщень, невключених в загальну - 34,3 м2. На першому поверсі будинку знаходились: підвал площею 7,7 м2, 13,1 м2, сіни площею 6,9 м2, коридор площею 7,5 м2, кухня площею 13,3 м2., кімната площею 23,3 м2. На другому поверсі знаходились: коридор площею 6,6 м2, коридор площею 7,6 м2, кімната площею 13,2 м2, кімната площею 23,2 м2. Крім того, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ, виданого згідно рішення виконкому Самбірської міської ради народних депутатів Львівської області від 19.02.1998 року № 125 та зареєстрованого в книзі записі Державних актів за № 1016, їй належала земельна ділянка, інвентаризаційна оцінка якої на той час становила 3\~369 грн., а інвентаризаційна оцінка жилого будинку з надвірними спорудами на той час становила - 27904 грн. Згідно цього договору відповідач [PERSON] прийняв зазначений жилий будинок та приватизовану земельну ділянку у приватну власність і зобовязався надавати довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Вартість матеріального забезпечення встановлена була в розмірі 30 грн. в місяць. Причому сторони могли окремо домовитись в майбутньому про збільшення вартості матеріального забезпечення із врахуванням можливої індексації цін на окремі товари. Житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя, оскільки побудований ними: [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. При укладенні договору довічного утримання він, позивач [PERSON] дав згоду на укладення цього договору. Оскільки [PERSON], що доводиться їхнім сином, перебував у шлюбі з [PERSON], остання давала згоду на їхнє утримання. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.06.2014 року шлюб між ними розірвано. Після укладення договору довічного утримання відповідачі спочатку надавали їм допомогу, зокрема, приймали участь в обробці городу. [PERSON] якої матеріальної допомоги їм не надавали, не забезпечували продуктами харчування. Проживали різними сімями. До початку 2012 року відповідачі проживали разом з ними в одному будинку, але ніколи в них не було спільного бюджету. Харчувалися окремо. Після того, як між ними виникли неприязні відносини, відповідач останні два роки взагалі не проживають з ними. На даний час відповідач [PERSON] знімає житло, усунувся від виконання своїх обовязків, передбачених договором довічного утримання, не звертає уваги на їхні потреби і стан здоровя, не забезпечує їх продуктами харчування, медикаментами, необхідною допомогою і взагалі відмовляється доглядати. Вона, позивачка [PERSON], за станом здоровя часто лежить в лікарні ( не менше двох разів на рік) у звязку із важким захворюванням легень. Відповідачі погано ставляться до неї. [PERSON] жодного разу не провідала її в лікарні. При такому захворюванні вона потребувала допомоги відповідачів не тільки моральної, а і матеріальної, оскільки необхідно було витрачати великі гроші на лікування. Відповідачі не приймали будь якої участі в її лікуванні та не надавали матеріальної допомоги, передбаченої договором довічного утримання. Оскільки розмір її пенсії з січня 2013 року становить 1123, 96 грн., а до цього був ще менший, то за такі гроші проводити лікування належним чином є неможливим. Відповідач [PERSON] поставив їх, позивачів, в скрутне положення. Вважає, що при таких обставинах є підстави для розірвання договору довічного утримання. Розірвати такий договір в добровільному порядку відповідачі відмовляються. А тому просить постановити рішення, яким розірвати даний договір, визнати недійсним свідоцтво про право власності на згаданий жилий будинок, виданий на імя [PERSON], повернути сторони у попередній стан та визнати за нею право власності на цей будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані в м. Самборі по вул.. С. Петлюри, 51. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] повністю підтвердили заявлені позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просять позов задовольнити. Пояснили що допомоги від відповідачів не отримували жодної. Ніколи нічого спільного у них не було. На протязі трьох років відповідачі у будинку не живуть. Після укладення договору довічного утримання вони здійснили реконструкцію будинку, внаслідок чого збільшилась його площа та вартість. Зокрема, відповідачі провели добудову до даного житлового будинку, збільшивши як загальну площу будинку, так і житлову. Дана добудова являється спільною сумісною власністю подружжя, тобто відповідачів. На даний час власником будинку та проведеної житлової добудови згідно договору довічного утримання від 04.03.1999 року та рішення Самбірської міської ради Львівської області № 124 від 22.04.1999 року є [PERSON] Будинок та прибудова на його імя зареєстровані в Самбірському МБТІ 29.04.2011 року (витяг № 29831974, реєстраційний номер майна 3354402 номер запису: 2764 в книзі № 24, що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (серія ССУ № 38837). В даний час загальна площа будинку становить 201,3 м2, житлова площа: 92,0 м2. Загальна вартість нерухомого майна - 410092 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечив проти його задоволення, в судовому засіданні пояснив, що не мав можливості допомагати батькам, а з 2012 року взагалі не здійснював жодної допомоги. Підтвердив факт вчинення добудови власними силами та за спільні кошти з відповідачкою [PERSON] і пояснив, що добудову розпочали після трьох років укладення договору. Така є спільною власністю подружжя. Відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що під час укладення договору довічного утримання перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Разом із чоловіком провели ремонт будинку,здійснили водопостачання, прибудову. У 2014 році шлюб їхній було розірвано. Як вона, так і відповідач [PERSON] позивачів не доглядали, а тому не заперечила проти розірвання договору довічного утримання. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню за підставами, передбаченими ст. ст. 755, 756 ЦК України, 19, 27 ЗУ "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та п. 10 постанови Пленуму ВС України за N 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". За вимогами останніх, зокрема, договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої сторони, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Органи БТІ зобов'язані провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у випадку розірвання договору довічного утримання. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як убачається з пояснень сторін та матеріалів справи, 04.03.1999 р. сторони уклали договір довічного утримання, зареєстрований державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-329. За цим договором [PERSON] та [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у приватну власність належний їм на праві приватної власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Самборі Львівської області по вул. С. Петлюри, 51 та розташований на земельній ділянці площею 0,429 га, та приватизовану дану земельну ділянку площею 0, 429 га для обслуговування та будівництва житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться там же. Жилий будинок та господарські будівлі належали їм на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Самбірською державною нотаріальною конторою 19.09.1969 року за реєстром № 6506 та зареєстрованого в Самбірському МБТІ в реєстрову книгу за № 2764 та акту прийняття в експлуатацію від 05.06.1985 року. Загальна площа будинку станом на 03.03.1999 року складала 122,4 м2 з них: жила площа становила 59,7 м2, підсобна - 28,4 м2, площа приміщень, невключених в загальну - 34,3 м2. На першому поверсі будинку знаходились: підвал площею 7,7 м2, 13,1 м2, сіни площею 6,9 м2, коридор площею 7,5 м2, кухня площею 13,3 м2., кімната площею 23,3 м2. На другому поверсі знаходились: сіни площею 6,6 м2, коридор площею 7,6 м2, кімната площею 13,2 м2, кімната площею 23,2 м2. Наведене підтверджене документально і сторонами у суді не заперечувалось. З викладеного випливає, що відповідачами рівним чином не надано суду належних доказів на підтвердження належного, повного виконання умов даного спірного договору. Факт неприязних стосунків між сторонами і припинення взагалі з початку 2012 року відповідачами виконання обов'язків по договору довічного утримання стверджується сторонами, тому, на думку суду, даний договір слід розірвати без повернення витрат відповідачу, зроблених на утримання та догляд відчужувачки. За викладеним, суд вважає, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за спірним договором належним чином. Тому суд задовольняє позов у повному обсязі з огляду на умови укладеного сторонами договору, який в даному випадку має визначальне значення, оскільки інше не передбачено чинним законодавством. В судовому засіданні встановлено, що після укладення договору довічного утримання відповідачі провели добудову до даного житлового будинку, внаслідок чого була збільшена як загальна площа будинку, так і житлова. Дана добудова являється їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, тобто відповідачів, оскільки такий факт визнається всіма учасниками, в силу ст. 61 ЦПК України ці обставини не досліджувались. На даний час власником будинку та проведеною житловою добудовою згідно договору довічного утримання від 04.03.1999 року та рішення Самбірської міської ради Львівської області № 124 від 22.04.1999 року є [PERSON] Будинок та прибудова до нього зареєстровані в Самбірському МБТІ 29.04.2011 року (витяг № 29831974, реєстраційний номер майна 3354402 номер запису: 2764 в книзі № 24, що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (серія ССУ № 38837). По справі було проведено судову інженерно-технічну експертизу, із висновку якої № 35-05/15 убачається, що загальна вартість спірного будинковолодіння станом на час проведення експертизи складає 788\~675 грн, вартість житлового будинку без урахування прибудови 300\~938 грн., що становить 38, 2 % або 2/5 частини обєкту. Ця частка складається з : А) житлового будинку А 2 загальною вартістю127, кВ. м, в тому числі 59, 7 кв. м житлової площі, а саме: 1 підвал площею 7, 7 кв.м, 11 підвал площею 13, 1 кв. м. Разом по підвалу 20, 8 кв.м. 1-1 сіни (тамбур) площею 6,9 кв.м, 1-2 коридор площею 7, 5 кв. м, 1-3 кухня площею 13, 3 кв. м, 1 4 житлова кімната площею 23, 3 кв.м. Разом по першому поверху 51,0 кв.м. 1- 5 кухня площею 11, 3 кв. м (реконструйована), 1-6 коридор площею 7, 6 кв.м, 1-7 житлова кімната площею 13, 2 кв.м, 1- 8 житлова кімната площею 23, 2 кв.м. Разом по другому поверху 55, 3 кв.м. Відповідно вартість здійсненої добудови 487\~737 грн; Б) літньої кухні з тамбуром; В) сараю; Г) убиральні; Д) колодязю: Е)огорожі; Є)замощення. Вартість вчиненої добудови до житлового будинку - 487\~737 грн., що становить 61, 8 % або 3/5 частки обєкта. Ця частка складається з: -Житлової прибудови з гаражем А*- 2 загальною площею 74,2 кв.м, в тому числі 32,3 кв.м житлової площі,а саме: -1-13 гараж площею 21,2 кв.м; -1 14 тераса площею 10, 5 кв.м.Разом по першому поверху 31, 7 кв.м; -1 9 коридор площею 7, 3 кв.м; -1 -10житлова кімната площею 16, 3 кв.м; -1- 11 житлова кімната площею 16, 0 кв.м; -1 12 ванна площею 2, 9 кв.м. Разом по другому поверху 42,5 кв.м; -балкон. У висновку зазначено, що згідно витягу про реєстрацію права власності [PERSON] належить 1/1 частка в житловому будинку в м. Самболрі по вул.. С. Петлюри, 51 загальною площею 201, 3 кв.м, в тому числі 59, 7 кв. м житлова та житлової прибудови з гаражем А*- 2 загальною площею 74, 2 кв.м, в тому числі 32, 3 кв.м житлова. Приймаючи до уваги, що в силу задоволення позовних вимог про розірвання договору довічного утримання сторони повертаються у первісний стан, визнається право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 04 29 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ, виданого згідно рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради народних депутатів від 19 лютого 1998 року №125 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів №1016, визнається недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Самбірським МБТІ на імя відповідача [PERSON] (витяг 329831974, реєстраційний номер майна 3554402, номер запису 2764 в книзі 324, суд вважає, що вчинена відповідачами прибудова не може належати позивачам, оскільки являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], чого не заперечила жодна зі сторін, а відтак в силу ст. 61 ЦПК України такі обставини судом не досліджуються. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved