Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

13 листопада 2013 року представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 30 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 700006524, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 29 449,83 доларів США зі сплатою 14,50 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 01.05.2014 року. Свої зобов'язання по кредитному договору позивач виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] обумовлену кредитним договором суму. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між ЗАТ «Альфа-Банк», що перетворене в ПАТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 700006524-П від 30 квітня 2008 року за умовами якого останній в повному обсязі поручився за виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № 700006524. Прийняті на себе зобов'язання відповідач [PERSON] не виконує з певного часу в повному обсязі, внаслідок чого станом на 16.09.2013р. у неї утворилась заборгованість у розмірі 92400,50 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 64 959,11 грн.; по відсотках - 1436,50грн.; пеня - 26004,89, що становить 11 % від загальної суми пені, що слугує підставою для звернення із цим позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість у розмірі 92400,50 грн. та судові витрати по справі (а.с. 1-3). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві. Також надав додаткові пояснення, у яких із посиланням на практику Верховного Суду України в господарських справах стверджував, що закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою (а.с. 131-133). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечували в повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позову. Додатково надали письмові заперечення проти позову, в яких зазначають, що внаслідок підвищення банком в односторонньому порядку 01.09.2008 року відсоткової ставки по кредиту з 14,50% річних до 16,50% річних, про що [PERSON] був письмово повідомлений, але як поручитель своєї згоди не давав, збільшився обсяг його відповідальності, і договір поруки згідно ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України є припиненим. У зв'язку з цим відповідач [PERSON] заперечує щодо стягнення з нього заборгованості в солідарному порядку (а.с. 38-40). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечував частково, визнав у частині стягнення пені в сумі на розсуд суду. Додатково відповідач надала письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що нею сплачувалися та до теперішнього часу сплачуються щомісячні платежі, які за кредитним договором складають по 615,00 доларів США щомісячно. Відповідач у своїх запереченнях погоджується, що у деяких випадках платежі проводилися несвоєчасно, але затримки складали лічені дні, максимум - 14 днів, разом з тим певні платежі були проведені заздалегідь, за 1-2 дні до встановленого договором строку сплати. По її розрахунку, за узгодженим графіком платежів і сумою взятого нею кредиту в розмірі 29449,83 долари США, нею станом на грудень 2013 року фактично сплачено банку 41251,98 грн., в той час як за узгодженим графіком платежів повинно було сплачено 41205,00 доларів США. Висловивши категоричну незгоду з одностороннім підвищенням банком відсоткової ставки, оскільки на її думку у банку не було для цього підстав, визначених договором або законом, а також необхідних економічно-фінансових передумов, навела власний розрахунок можливої до стягнення пені станом на 12.12.13 р. в розмірі 209,11 грн. (а.с. 46-53). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Вказані вимоги закону відповідачем виконуються не в повному обсязі. Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», назву якого було змінено на ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 700006524, за умовами якого відповідач надає позивачу кредит у сумі 29449,83 доларів США зі сплатою 14,5% річних для придбання автомобілю Daihatsu Terios, на підставі договору купівлі-продажу № 3/08 від 25.04.2008року укладеного між позичальником та ТОВ «Автопарк Люкс» та строком повернення кредиту до 01.05.2014 року (а.с. 4, 6). Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що згідно умов кредитного договору, Банк надав, а позивач отримала кредитні кошти у розмірі 29449,83 доларів США. 30 квітня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», назву якого було змінено на ПАТ «Альфа-Банк», укладено договір поруки № 700006524-П, за умова якого останній в повному обсязі всім своїм майном поручився перед ЗАТ «Альфа-Банк» за виконання [PERSON] зобов'язань по договору № 700006524 від 30 квітня 2008 року (а.с. 16-17). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 700006524 між позивачем та відповідачем [PERSON] від 30.04.2008 р. вбачається, що станом на 16.09.2013 р. у останньої є прострочена заборгованість за кредитом - 8 127,00 дол. США, що за курсом НБУ на 16.09.2013 р. складає - 64959,11 грн., за відсотками - 179,72 дол. США, що в еквіваленті складає - 1436,50 грн., пеня 29576,89 дол. США, що в еквіваленті складає - 236408,08 грн. (а.с. 24-25). При цьому, позивачем враховуючи засади розумності та справедливості було самостійно зменшено розмір нарахованої пені до 26004,89 грн. Солідарне виконання зобов'язання передбачено ст.ст. 541, 543 ЦК України, в розумінні яких [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками перед позивачем відповідно до кредитного договору та договорів поруки. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору № 700006524 від 30.04.2008 року укладеного з позивачем, банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за наявності певних умов, обумовлених договором, про що банк був зобов'язаний надіслати на адресу позичальника письмове повідомлення про зміну ним процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати її зміни. Скориставшись своїм правом, ПАТ "Альфа-Банк" листом повідомив [PERSON] про одностороннє підвищення процентної ставки за кредитним договором до 16, 5 % річних. Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, вищевказаний лист на адресу [PERSON] було відправлено 1 вересня 2008 року ТОВ "Еколл"(а.с. а.с.12-13). За змістом п. 2.8 цього договору платежі з повернення кредитів та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п. 3 кредитного договору, [PERSON] зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. 20 лютого 2012 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ про визнання кредитного договору частково недійсним та стягнення моральної шкоди в розмірі 222976 грн. 60 коп., яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ про визнання кредитного договору частково недійсним та стягнення моральної шкоди в розмірі 222976 грн. 60 коп. - відмовлено (а.с. 162-163). Ухвалою Апеляційного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2012 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2012 року залишено без змін (а.с.145-147). Для врегулювання спору в позасудовому порядку відповідачам від 18.09.2013 року Вих. 747774-102-б/б позивач направив вимогу про дострокове повернення кредиту. Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, вищевказаний лист на адресу [PERSON], [PERSON] було відправлено 19 вересня 2013 року (а.с. 20-23). Враховуючи правомірність підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредиту, що встановлено наведеними судовими рішеннями, у відповідача [PERSON] дійсно утворилася заборгованість. Відповідач [PERSON] не заперечував, що він свого часу також одержував повідомлення банку про підвищення відсоткової ставки та оновлений графік погашення заборгованості, згідно якого місячний платіж повинен складати не 615,00, а 646,00 доларів США (а.с. 43, 44). Проте за такий обсяг своїх зобов'язань як поручитель відповідальності на себе не брав, оскільки жодним чином не узгоджував свою поруку за збільшений обсяг зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого змінюється обсяг його відповідальності. Застосування практики Верховного Суду України, на рішення якого посилається представник позивача у своїх поясненнях, до спірних цивільних правовідносин є неможливим, оскільки наведена постанова від 17.01.2011 року у справі №5020-10/012 ухвалена щодо господарських правовідносин. Рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не є такими, що обов'язкові для застосування в інших цивільних справах, крім того в них не відображено обсяги невиконаних перед банками зобов'язань позичальників (а.с. 134-144). Також по даній цивільній справі наявні інші підстави для часткової відмови в позові з приводу дострокового виконання зобов'язань, які наведені нижче. Оскільки позовних вимог про визнання поруки припиненою в даній справі не заявлено, суд вирішує вимоги лише у заявлених межах, проте за таких обставин вважає, що [PERSON] не повинен нести відповідвльність перед банком, тому що зобов'язання позичальника [PERSON], за виконання яких він поручився, виконуються нею до теперішнього часу, тобто щомісячно сплачується сума в розмірі 615,00 дол. США, що підтверджується як розрахунком банку, так і численними копіями квитанцій про оплату, наданими відповідачною [PERSON] (а.с. 64-120). Стосовно підстав для дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту та відсотків, банк посилається на умову кредитного договору, за якою таке право у банку виникає у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, без зазначення пункту кредитного договору. У наданій банком копії кредитного договору відсутня умова дострокового повернення кредиту. Враховуючи, що відсутні правові та договірні підстави вимоги банку на дострокове повернення кредиту та відсотків, що позичальник регулярно виконує свої зобов'язання, а частина недоплачуваних коштів щомісяці складає 31,00 дол. США, що є відносно невеликим порівняно із належною сумою до сплати, договір закінчує свою дію менш ніж за три місяці - 01.05.2014 року, суд вважає заявлені вимоги банку передчасними і такими, що не основані на законі та наявних договірних відносинах. Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками слід відмовити. Що стосується вимоги про стягнення пені, яка по суті визнана представником відповідача [PERSON], така вимога підлягає задоволенню, оскільки позичальник навіть після набрання законної сили рішенням суду про відмову їй у позові щодо одностороннього підвищення відсотків не почала виконувати змінені умови договору, внаслідок чого і утворилася пеня в розмірі 29576,89 дол. США, що в еквіваленті складає - 236408,08 грн., яка самостійно зменшена банком до 26004,89 грн. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що зазначена сума пені підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON], оскільки у поручителя [PERSON] обов'язку з виконання підвищеного обсягу зобов'язань, внаслідок якого і утворилася пеня, достроково не виникає. Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 260,05 грн.

Outcome: partial