Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 32529,59 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.12.2012 року працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» на посаді директора департаменту з управління персоналом. Наказом\~№ 983/ВК був звільнений з 31.03.2017 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України ). Розрахунку при звільненні з ним не проведено. Розрахункові кошти в сумі 89149,91 грн. отримав\~\~ 22.05.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду. Разом з тим, грошові кошти в розмірі середнього заробітку за весь час затримки з виплати належних йому коштів при звільненні, в сумі 32529,59 грн. за період з 01.04.2017 р. по 22.05.2017 р. відповідачем не виплачені. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю в межах доводів уточненої позовної заяви, просив позов задовольнити повністю, стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 32529,59 грн. Представник [PERSON] «Рівнеазот» [PERSON] заперечив проти задоволення\~\~позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини [PERSON] « Рівнеазот» у невиплаті\~\~належних звільненому працівникові сум немає, оскільки [PERSON]» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що [PERSON] « Рівнеазот», порушуючи строки\~\~розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої\~\~необхідності, а тому на підставі\~\~ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~просить суд звільнити [PERSON] « Рівнеазот» від відшкодування\~\~шкоди частково або повністю. За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ПАТ «Рівнеазот» ( на даний час Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот») на посаді директора департаменту з управління персоналом та з 31.03.2017р. \~звільнений з роботи на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 982-ВК від 29.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено. Встановлено, що розрахункові кошти в сумі 89149,91 грн. [PERSON] отримав 22.05.2017 р. згідно судового наказу Рівненського міського суду. Відповідно до частини 1статті 117\~КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117\~КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116\~КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13. Так, вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 01.04.2017 року по 22.05.2017 року, повний розрахунок з [PERSON] не проведено по 22.05.2017 р. За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення частково, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 03.04.2017 р. по 22.05.2017 р., що становить 30 роб. днів . З довідки про середню заробітну плату № 2338 від 16.11.2017р. вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за січень-лютий 2017 року становить 29161,12 грн., середньогодинна заробітна плата становить 118,4448 грн., виходячи з того, що в січні ним було відпрацьовано 150,80 годин, в лютому 95,40 годин, а всього 246,20 годин за період січень-лютий 2017 року. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 01.04.2017 року року по 22.05.2017 року включно, заборгованість становить 28 426,75 грн. з розрахунку : 30 роб.днів (період затримки) х 947,5584 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 118,4448 середньогодинна зарплата х 8 год./день = 28 426 грн.75 коп. ). Суд\~\~не приймає до уваги\~\~ покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась\~\~у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~суд може звільнити [PERSON] «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки\~право\~позивача на отримання\~\~середнього заробітку\~\~за час затримки розрахунку\~є\~абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних\~зобов»язань, оскільки правила\~ст. 1171 ЦК України\~застосовуються\~\~при вирішенні\~\~спору, що стосуються відшкодування шкоди.. Суд визнає безпідставними і покликання\~\~представника відповідача на\~\~відсутність їх вини у\~\~невиплаті заробітної плати, оскільки подані\~\~ним докази, зокрема, рішення\~\~міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення\~\~дії антидемпінгових мит та рішення Господарського\~\~суду Рівненської області\~\~про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь [PERSON] « Рівнеазот» заборгованості, жодним\~\~чином\~\~не свідчать про відсутність\~\~вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] "Рівнеазот" підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial