Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

14 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,32 га та 2,34 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області(а.с.14). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 21 серпня 2019 року(а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 0.3212 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1568, та земельної ділянки площею 2.3399 га, кадастровий номер: 4823981600:04:000:0281, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належних на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №026731, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 01 червня 2004 року(а.с.12) та даними копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4807560772019 від 09 жовтня 2019 року та №НВ-4807573632019 від 10 жовтня 2019 року(а.с.4-9). 20 липня 2019 року в газеті "Кривоозерщина" було поміщено оголошення про те, що загублено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №026731, виданого на ім`я [PERSON] та вважати його недійсним(а.с.10). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається зі спадкової справи №62/2015(а.с.28-38), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.32). В оформленні спадщини на земельні ділянки площею 0,32 га та 2,34 га, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.10), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За положеннями ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved