Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА БАНК» третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису напис №18930 від 12.09.2017року про стягнення з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА БАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 140\~013,83 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви представник позивача пояснив,що 14 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 030/04.08/88-455 К . В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON]А, [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» 14.04.2008 року був укладений іпотечний договір. Відповіно до п. 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобов»язання Іпотекодавці передали в іпотеку квартиру № 108 корп. 1 буд. 28 по вул. Волкова в м. Кіровограді. В подальшому права за кредитним договором було відступлено ПАТ « [PERSON] банк» , в свою чергу право вимоги було відступлено « Альфа- банку» на підставі Договору купівлі - продажу від 15 червня 2012 року . 12 липня 2013 року рішенням Кіровського суду м.Кіровоград було задоволено позов ПАТ « Альфа банк» та звернено стягнення на предмет іпотеки у межах суми заборгованості в розмірі 169 463.37 грн . про що видано наказ та відкрито виконавче провадження ВП 42021218 від 13.02.2014 року. Фортечним ( Кіровським) ВДВС м. Кропивницького . З часу відкриття виконавчого проваження [PERSON] в рахунок погашення боргу сплачено 136 275,00 грн . Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області [PERSON] 06.06.2018 року відкрито виконавче провадження ВП 56553405 за виконавчим написом №18930 від 12.09.2017 р приватного нотаріуса [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ « Альфа- банк» по кредитному договору № 030/04.08/88-455 К , що виникла за період з 10.10.2016 року по 10.10.2017 року, що складається з : забогованості за кредитом 126050.80 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом 13963.03 грн . загальна сума становить 140013.83 грн . Таким чином на теперішній час відкрито два виконавчих провадження за одним і тим же рішенням суду: ВП 42021218 від 13.02.2014 року. Фортечним ( Кіровським ) ВДВС м. Кропивницького ;ВП 56553405 від 06.06 2018 року приватним виконавцем [PERSON] Представник позивача зазначає, що подвійне стягнення однієї й тієї самої суми суперечить ч.1ст.61 Конституції, згідно з якою «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Представник відповідача в судовому засіданні позивні вимоги не визнала посилаючись на те ,що звернення стягнення на предмет іпотеки по що винесено рішення суду не перешкоджає винесенню виконавчого напису про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 30.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 05.09.2018 року забезпечено позов, зупинено стягнення за виконавчим написом №18930 від 12.09.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА БАНК». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд находить позов який задоволенню не підлягає. Встановлено, що14 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір №030/04.08/88-455К, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 100 000 грн. на строк з 14 квітня 2008 року по 13 квітня 2018 року зі сплатою 13,9% відсотків річних, а відповідач зобов'язався, здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу Кредитора щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та відсотків згідно з графіком платежів наведеним в додатку № 1 до цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 13 квітня 2018 року. Право вимоги по Кредитному договору № 030/04.08/88-455К від 14 квітня 2008 року було відступлено ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДЕЛЬТА БАНК" до ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 937, якому, в свою чергу, право вимоги було відступлено ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "СВЕДБАНК", на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 1306, 1307. Вказана обставина встановлена рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2013 року у цивільній справі № 404/2447/13-ц, яке набрало законної сили і тому не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року N 1172, який регулює даний різновид правовідносин, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями подаються: а) \~ \~ \~ \~оригінал кредитного Договору; б) \~ \~ \~ \~засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У тексті оскарженого виконавчого напису нотаріусом зазначено, що він вчинений саме на підставі п. 2 Переліку. Таким чином, посилання позивача на необхідність подання нотаріусу документів, перелік яких визначено у п. 1.1. Порядку є безпідставним. Подання будь-яких інших документів для вчинення написів даної категорії стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин не передбачено. Всі необхідні документи були передані нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису та містяться у нотаріальній справі. Посилання позивача на нібито відсутність у нотаріальній справі необхідних документів є лише його припущенням та не підтверджене жодними доказами, а окреме подання нотаріусу первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення взагалі не передбачене жодним нормативним актом. Відповідно до правил Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, заборгованість визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним переліком документів, затвердженим Кабінетом Міністрів України (п. 284); при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів (п. 286). Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України 3 березня 2004 року № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису в якості документа, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов'язання, подається засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виписка по рахунку, є документом, який встановлює наявність прострочення виконання зобов'язання та визначає обставини несплати чергових платежів. Встановлена безспірність заборгованості , самого факту наявності заборгованості або її розмірів, а не наявність чи відсутність будь-який іншого спору, що може мати місце між сторонами. Позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Пленум Верховного Суду України своєю Постановою № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року з подальшими змінами роз'яснив судам, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. Виконавчий напис був вчинений у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та з дотриманням Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». При поданні даної позовної заяви позивач не наводить жодних розрахунків, не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором. Доводи зазначені в позові про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не може бути первинним документом, який посвідчує визначену суму заборгованості, є помилковими, оскільки факт прострочення виконання зобов'язання по кредитному договору позивачем не оспорюється, ніяких доказів чи доводів, які б стосувалися відсутності заборгованості, існування заборгованості в іншому розмірі чи виконання зобов'язань належним чином не надано». Правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року по справ № 6-158цс15: безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж: у повідомленні, не свідчить про наявність спору. Згідно із п. 3. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України 22 лютого 2012 року N 296/5 - \~ \~ \~ \~Нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. \~ \~ \~ \~Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. В главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України 22 лютого 2012 року N 296/5, п.1.2, зазначено, що виконавчий напис вчиняється лише за умови наявності вичерпаного переліку документів, які підтверджують безспірність вимог. Отже, нотаріус не перевіряє наявність спору між сторонами,оскільки це не передбачено порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В обґрунтування\~законності та\~безспірності вимог\~відповідачем було\~надано перелік\~документів,\~що передбачено\~чинним законодавством\~України та підтверджують безспірність заборгованості за договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п. 2.11 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998р. № 566 підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). Пунктом 5.1. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженою Постановою Національного банку України від 18.06.2003р. № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі санкціонованого первинного документа. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з особового рахунку клієнта банку, яка являється первинним документом Банку, та яка була серед іншого додана до заяви про вчинення виконавчого напису, підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково - касового обслуговування. Аналогічна позиція викладена у листі Національного банку України від 11.04.2012р. № 12-109/658-3917. Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до [PERSON] ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» «судам слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Доводи представника позивача про подвійне стягнення безпідставні, оскільки рішенням суду від 12.07.2013 було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а згідно виконавчого напису нотаріуса - стягнуто заборгованість за кредитним договором. У постанові Верховного Суд від 04 липня 2018 року (справа № 754/9711/14-ц, провадження № 61-27237св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису на договорі іпотеки, яким забезпечено виконання кредитного договору, призвело до подвійної відповідальності, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості яке не виконане, не є перешкодою для вчинення виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки. Така правова позиція є усталеною судової практики , в постанові від 9 вересня 2014 року у справі № 3-71 гс 14 Верховним судом України було висловлено наступну правову позицію, що згідно зі cт. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Таким чином, наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки стягнення, яке не виконане на даний час, жодним чином не позбавляє відповідача права на стягнення заборгованості за рахунок іншого майна. Навпаки, рішенням суду, на яке посилається позивач, встановлено наявність заборгованості у позивача за кредитом та визначено її суму на момент розрахунку. Сама наявність заборгованості у позивача за кредитним договором та сума цієї заборгованості станом на дату подання позовної заяви, як обставина, встановлена рішенням суду, що набуло законної сили, та відповідно не підлягає доказуванню, у будь-якому разі є безспірною. Окрім того, зазначене рішення суду не виконано з 2013 року, стягнення на предмет іпотеки не звернуто, що особисто визнає у позовній заяві сам позивач. Згідно Закону України «Про нотаріат» для вчинення напису подаються документи, які підтверджують заборгованість, а саме розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, з яких можливо встановити наявність боргу у безспірному порядку. \~ \~ \~ \~В разі якщо позивач не сплачує кошти по кредитному договору і це підтверджується первинними документами, це і є безспірність вимог, яку можливо встановити при валізі доданих до заяви про вчинення виконавчого напису документів, передбачених омочим законодавством. Позивач не посилається на наявне рішення суду про визнання умов кредитного договору недійсними, які регулюють нарахування по кредитному договору, та не має рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з невірним нарахуванням суми заборгованості, то це відсутні підстави для визнання заборгованості спірною. Також, при оскарженні виконавчого напису, позивач не навів доказів та обґрунтувань невірного нарахування заборгованості, яку включено у стягнення за виконавчим написом. Посилання позивача на недотриманні трирічного строку також не відповідають дійсності, оскільки останній платіж позивачем здійснено добровільно 14.12.2016 року в сумі 2 085 грн., а не як зазначає позивач 09.11.2011, незважаючи, що на другому аркуші позову він особисто зазначає, що з моменту винесення рішення суду від 12.07.2013 ним було сплачено кошти на загальну суму 13 6275,00 грн. Згідно додаткової угоди № 2 від 04.11.2011 року сторони домовились про перенесення простроченої заборгованості на рахунок, на якому обліковується строкова (поточна) заборгованість класу 2203, а також погодили, що кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом є 14.04.2032року. А згідно додаткової угоди № 3 Кредитний договір викладено у новій редакції, підтвердивши термін дії договору до 14.04.2032 року та встановивши ануітентний платіж в розмірі 2058.72 грн. щомісячно (п. 3.1.1.). Згідно розрахунку заборгованості станом на 10.09.2017 року позивач дійсно допускав певні простроченні при виконанні своїх зобов'язань, проте, у зв'язку із здійсненням певної кількості платежів на суму, що перевищує платежі, періодично погашав прострочені платежі повністю. Таким чином, станом на 10.10.2016 року прострочені платежі в черговий раз позивачем були погашені і при поданні заяви про вчинення виконавчого напису до складу вимог увійшли прострочені платежі, що утворилися лише з 10.11.2016 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому позивачем взагалі не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, не заявлено клопотання про витребування від нотаріуса копії нотаріальної справи. Саме припущеннями є твердження про відсутність у нотаріуса необхідних документів, адже позивач навіть не намагався отримати інформації про те, які саме документи долучалися відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису. На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача по фактично понесеним витратам. На підставі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» ,Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: dismissed