Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

23 вересня 2021 р. до Вовчанського районного суду Харківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з дітьми не проживає, у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає та не приймає участі в їх утриманні. Діти повністю знаходяться на утримані позивача. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику сторін. Ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. У встановлений судом строк відповідач не надав відзив на позовну заяву. Дана справа є незначної складності, тому при відкритті провадження вирішено її розглядати в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2005 року відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , а.с.4), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , а.с.3). Відповідно довідки про склад сім`ї № 68 від 22.09.2021, наданої виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, будь-яких зобов`язань за виконавчими листами не має. Суд, при визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі враховує положення ст.182, 183,184 СК України. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач знаходиться в працездатному віці і може працювати, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей та вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, є сумою, що відповідає обов`язку батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дітей і матеріального стану відповідача. Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача - адвокатом Примаковою Г.О. на підтвердження витрат на правову допомогу надано Договір про надання професійної правничої допомоги, укладений між адвокатом Примаковою Г.О. та Логвіновою Я.В. від 21.09.2021, ордер Серія ХВ № 2072 від 21.09.2021, квитанцію неналежного вигляду без відмітки банку, а саме: неоформлену у встановленому Законом порядку про оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн. від 09.09.2021, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач [PERSON] понесла у зв`язку з підготовкою та розглядом вищевказаної цивільної справи від 21.09.2021 без детального викладення виконавчих послуг. Адвокатом не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, меморіальний ордер про сплату банком витрат на правову допомогу) тощо. Звернення до суду адвоката, при реалізації права на справедливий суд, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи надавати правничу допомогу. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову позивачу в стягненні витрат на професійну правову допомогу. Відповідно з п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, передбачений пп.1п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial