Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

18.12.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська та з урахуванням уточнень позовних вимог від 24.02.2014р. (а.с. № 20), просила: - визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), починаючи з 09.06.2003р. на підставі п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України; - зобов'язати Жовтневий центр зайнятості м. Дніпропетровська зняти з реєстрації трудовий договір між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та вчинити інші дії передбачені Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що починаючи з 09.06.2003р. вона фактично припинила трудові відносини з відповідачкою [PERSON] та уклала трудовий договір з іншою особою - ФОП [PERSON], про що є відповідний запис у її трудовій книжці. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] була знята з реєстрації як фізична особа підприємець 26.11.2014р. В той же час, Закон не встановлює форми угоди сторін про припинення трудового договору, тому така угода може бути виражена як в усній, так і в письмовій формі. Весь час, починаючи з 09.06.2003р. до моменту припинення реєстрації як фізичної особи-підприємця, відповідачка [PERSON] не зверталась до позивачки з вимогою виконання обов'язків згідно укладеної раніше трудової угоди. Починаючи з 09.06.2003р. позивачка не отримувала від відповідачки [PERSON] жодних грошових коштів у якості заробітної плати за виконану роботу, що підтверджується даними персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України. Тим самим відповідачка [PERSON] фактично виразила свою згоду на припинення трудових між ними та фактично їх припинила. Однак нею не було здійснено жодних дій щодо оформлення припинення трудових відносин шляхом внесення відповідного запису у трудовий договір та зняття його з реєстрації у Жовтневому районному центрі зайнятості. 31.03.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог до Жовтневого центру зайнятості м. Дніпропетровська про зобов'язання зняти з реєстрації трудовий договір між [PERSON] та [PERSON] та вчинити інші дії, передбачені Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю було закрито на підставі п.1. ч.1 ст.205 ЦПК України (а.с. № 35). 31.03.2015р. позивачка та 28.01.2015р. представник відповідача Жовтневого районного центру зайнятості м. Дніпропетровська Чаба О.З. (діє на підставі довіреності, виданої 13.01.2015р. - а.с. № 16), подали до суду письмові заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, при цьому остання в питанні вирішення справи по суті покладалася на розсуд суду, а позивачка підтримала свої позовні вимоги в уточненій редакції (а.с. № 15, 33). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 28.01.2015р., 24.02.2015р. та 31.03.2015р. тричі не з'явилася, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслала, про дату та час слухання справи був повідомлена належним чином, згідно поштових повідомлень, повістки отримані відповідачкою особисто за адресою, вказаною у трудовому договорі: [ADDRESS] (а.с. № 2, 12, 19, 30). Між тим, судова повістка, направлена за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 26), повернулася з позначкою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 32). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. З урахуванням тих обставин, що один з відповідачів, а саме Жовтневий районний центр зайнятості м. Дніпропетровська в заяві від 28.01.2015р. при вирішенні справи покладався на розсуд суду, отже думка цього відповідача буде судом врахована при розгляді справи (а.с. № 15, 16), суд має підстави для винесення по справі рішення суду на загальних засадах ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Кодексу законів про працю України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.24-1 Кодексу законів про працю України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), підставами припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до п.6 Наказу Міністерство праці та соціальної політики України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідно до п.7 Наказу Міністерство праці та соціальної політики України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. В даному випадку судом встановлено, що 07.09.2002р. позивачка (дівоче прізвище [PERSON] - а.с. № 7) уклала з відповідачкою [PERSON] безстроковий трудовий договір, який 11.09.2002р. був зареєстрований Жовтневим районним центром зайнятості м. Дніпропетровська під № 2421, але відміток про реєстрацію його розірвання він не містить (а.с. № 2). В той же час, 09.06.2003р. позивачка уклала трудовий договір з іншою особою - ФОП [PERSON], про що є відповідний запис у її трудовій книжці (а.с. № 4). Починаючи з 09.06.2003р. позивачка не отримувала від відповідачки [PERSON] жодних грошових коштів у якості заробітної плати за виконану роботу, що підтверджується даними персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (а.с. № 21-22). З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що доказів продовження трудових відносин між позивачкою та відповідачкою [PERSON] після 09.06.2003р. суду не надано, зокрема, - не надано доказів того, що починаючи з дати 09.06.2003р. і до моменту припинення реєстрації як фізичної особи-підприємця, відповідачка [PERSON] зверталась б до позивачки з вимогою виконання обов'язків згідно укладеної раніше трудової угоди, а позивачка б виконувала взяті на себе за цією угодою зобов'язання. Навпаки, позивачка стверджує, що з цієї дати вона вже не працювала за вказаною трудовою угодою. Водночас, документально підтверджено, що заробітна плата за цей період позивачці не нараховувалася. При цьому, Закон, зокрема, п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (09.06.2003р.), не встановлює форми угоди сторін про припинення трудового договору, тому така угода може бути виражена як в усній, так і в письмовій формі. Зважаючи на те, що позивачка від позову не відмовилася, а відповідачі проти задоволення позову в цій частині заперечень не надали, суд дійшов висновку про те, що починаючи з 09.06.2003р. трудові відносини згідно трудового договору, укладеного між позивачкою та відповідачкою [PERSON] 07.09.2002р., були припинені. Від так, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі (з урахуванням закриття провадження по справі в частині позовних вимог до Жовтневого центру зайнятості м. Дніпропетровська про зобов'язання зняти з реєстрації трудовий договір між [PERSON] та [PERSON] та вчинити інші дії, передбачені Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю - а.с. № 35). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved