Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

25.08.2015 позивач ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №77.1/АК- 13.07.2 від 06.08.2007 року у розмірі 216582,94 грн. Позов обґрунтовує тим, що між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №77.1/АА-513.07.2 від 06.08.2007 року. Відповідно до вказаного кредитного договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 667,00 доларів США терміном по 06.08.2014 року включно. Згідно умов договору позичальник зобов'язався повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 06.08.2014 року; починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 222,00 доларів США; процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 12,5% річних; за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Банком, виконано свої зобов'язання за кредитним договором та надано кошти. Позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом). У зв'язку з порушенням зобов'язання станом на 12.08.2015 року, у позичальника існують зобов'язання відповідно до кредитного договору, сплатити наступні суми: - всього, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період): 193 138,91 грн.; - всього, сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період): 23 444,03 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем попущено строк позовної давності. Крім того, вказує, що одночасно стягуючи з неї 3% річних, а також пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів ПАТ «РОДОВІД БАНК» прагне двічі притягнути її до відповідальності за одне й те саме правопорушення. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України фактично 3 процентів річних є пенею, яка може застосовуватись в разі прострочення грошового зобов'язання, якщо в його умовах не був передбачений такий вид санкції за його порушення. Якщо ж пеня уже була нарахована відповідно до іншого пункту договору за цей самий період, то нарахування процентів не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №77.1/АА-513.07.2 від 06.08.2007 року. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 667,00 доларів США терміном по 06.08.2014 року включно. Пунктом 3.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 06.08.2014 року. Згідно з п. 3.1 кредитного договору, починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 222,00 доларів США. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 12,5% річних. Пунктом 3.9 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Позивачем виконано свої зобов'язання за кредитним договором у передбачені законом строки та у повному обсязі. Відповідачкою систематично порушувались умови кредитного договору, несвоєчасно виконувались зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом. У зв'язку з із зазначеними порушеннями умов договором позивачем нараховано відповідачці пені за період з 12.03.2008 по 04.12.2013 та 3% річних за період з 11.12.2007 по 04.12.2013. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованості сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам складає 193138,91 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам складає 23444,03 грн. Згідно положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.ч. 1, 3 чт. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду 25.08.2015 року. Тобто, сплив строку позовної давності є очевидним. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропущення позивачем строку позовної давності. 23.10.2015 до канцелярії суду надійшла заява відповідачки про застосування до вимог позивача позовної давності. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені нарахованої за період з 12.03.2008 по 04.12.2013 в розмірі 193138,91 грн., внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних за період з 11.12.2007 по 04.12.2013 в розмірі 23444,03 грн., суд виходить з такого. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення 3 процентів річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України не є неустойкою, а платою за весь час користування грошовими коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. При цьому договором може бути встановлено лише інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення. Разом із цим згідно з положеннями статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня. Проценти за користування чужими грошовими коштами, які нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов'язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені (частина третя статті 549 ЦК України), яка вже нарахована відповідно до пункту 3.9 кредитного договору, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачаеться з довідки ПАТ "Родовід Банк" про стан заборгованості, станом на 04.12.2013 року кредитна заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 06.08.2007 року стновила: основна заборгованість за кредитом - відсутня; нараховані проценти за кредитом - сплачені; пеня - 61 596, 34 грн. в тому числі: за порушення строків поверненя кредитів - 50 360,10 грн., за порушення строків сплати процентів - 11 236, 24 грн.. Таким чином, станом на 04.12.2013 року у [PERSON], за кредитним договором від 06.08.2007 року, перед Банком була відсутня заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, залишилася заборгованість лише по пені. Грунтуючись на наведних положеннях закону, та виходячи з фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів відповідачки про те, що застосування до неї з боку позивача пені як штрафної санкції та стягнення 3% річних фактично призведе до притягнення її до відповідальності за одне й те саме правопорушення, а тому вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачки трьох процентів річних слід відмовити.

Outcome: dismissed