Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

19 травня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Садівничого товариства «Північне», [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, посилаючись на таке: [INFO] помер її чоловік - [PERSON], [INFO], який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з 1/3 частки зазначеної вище квартири та земельної ділянки площею 0,057 га, наданої для ведення садівництва в садовому товаристві «Північний» (членська книжка садовода [NUMBER]) і знаходиться на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області. Вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги спадкування, оскільки донька спадкодавця від своєї частки у спадщині відмовилась, подавши відповідну заяву до Первомайської держнотконтори Харківської області. Спадщину вона прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, про що повідомила нотаріуса. Спадкові права на земельну ділянку оформити не може, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на землю, про що отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Провести держреєстрацію землі не вдається, оскільки не має доступу до земельної ділянки для виготовлення технічної документації, яка необхідна для отримання кадастрового номера. Вказана земельна ділянка, як стало їй стало відомо, передана іншому члену Садівничого товариства. Позивач та її представник в останнє судове засідання не прибули, проте від них надано письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягають. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, представник Садівничого товариства «Північне» проти позову заперечував, а [PERSON] проти цього не заперечувала. Третя особа - до суду не прибула, хоча була належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, проте суд вважає, що неявка третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з викладеного в позовній заяві встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], про що свідчать копії свідоцтв про смерть (а.с.7) та про одруження (а.с.9), який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.8). Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема і з 1/3 частки зазначеної вище квартири та земельної ділянки площею 0,057 га, наданої для ведення садівництва в садовому товаристві «Північний» (членська книжка садовода (а.с.11-12) і знаходиться на території Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, про що свідчить рішення виконкому за № 10 від 23 квітня 1996 року Берецької сільської ради народних депутатів Первомайського району Харківської області про передання безоплатно у приватну власність вказаної ділянки (а.с.10). Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, оскільки донька спадкодавця від своєї частки у спадщині відмовилася, подавши відповідну заяву до Первомайської держнотконтори Харківської області, що вбачається з копії спадкової справи (а.с.98-112). Спадщину позивач прийняла у відповідності до ст. 1268 ЦК України, так як проживала на день відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, про що повідомила нотаріуса. Відповідно до редакції ст.ст. 22,23 ЗК України 1991 року та станом на квітень 1996 року, тобто коли спадкодавцеві передано у власність спірну земельну ділянку, встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Крім того, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України чинного на час відкриття спадщини, встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . Спадкодавець за життя не отримав ані державного акту на право власності на земельну ділянку, ані здійснив реєстрацію свого права власності на земельну ділянку та, навіть, не отримав кадастрового номеру на неї. Крім того, позивачем не надано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Таким чином, суд робить висновок про відсутність у спадкодавця права власності на землю, оскільки останній не реалізував такого свого права, наданого йому відповідно до рішення № 10 виконкому Берецької сільської ради Первомайського районну Харківської області від 23.04.1996 року. Суд зазначає, що, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Правовідносини спадкодавця щодо передачі йому земельної ділянки у власність почали існували ще до того, як законодавством встановлена обов'язкова державна реєстрація права власності на землю, проте тоді документом на підтвердження права власності на землю був Державний акт, якого у спадкодавця немає. Спадкодавець за життя не отримав державного акту на право власності на земельну ділянку, таким чином суд робить висновок про відсутність у нього такого права, а у зв'язку із цим земельна ділянка не є об'єктом спадкової маси і не може бути успадкована позивачкою. Тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України всі понесені судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed