Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

17.11.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 28.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» ( правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та відповідно до ст. ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ « ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] ( змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] ) було укладено кредитний договір №МL-K00/118/2008. Згідно з умовами кредитного договору банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в сумі 57 073,45 доларів США на споживчі цілі. 28.07.2008 року з метою виконання кредитного договору між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру під [ADDRESS]. В зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 06.07.2010 року було задоволено позовну заяву. 24.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №МL-K00/118/2008 від 28.07.2008 року та іпотечним договором від 28.07.2008 року. Ухвалою Ленінського райсуду м. Кіровограда від 06.12.2011 року було замінено стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Згідно довідки ЖЕК №12 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В зв'язку з цим, предмет іпотеки не буде реалізовано у зв'язку з відсутністю покупців, так як відповідачі не згодні виселитись з предмету іпотеки. Покупці не згодні придбавати предмет іпотеки з необхідністю подальших судових процесів по виселенню відповідача та інших мешканців. Таким чином, реалізація позивачем свого права на звернення стягнення потребує попереднього вирішення питання про виселення мешканців з предмету іпотеки. Позивачем на підставі ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та ст. 103 Житлового кодексу України направлено відповідачам вимоги про звільнення житлового приміщення від 05.03.2014 року, проте у встановлені строки у вимозі та по даний час вимоги відповідачами не виконані. Просить виселити [PERSON], 1964 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1987 року народження, малолітнього [PERSON], 2011 року народження, з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення зі зняттям відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку, відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити, зазначили, що законом встановлена безпосередньо письмова процедура погодження звільнення квартири, шляхом повідомлення іпотекодавця та інших осіб, що там мешкають, порушення якої є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. З матеріалів справи вбачається, що кредитор 05.03.2014 року надіслав за адресою: [ADDRESS], з прізвищами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 5 рекомендованих листів з повідомленням про вручення, які отримані вже [PERSON] 04.03.2014 року. За цією адресою, з таким прізвищем та ініціалами проживає [PERSON], 2011 року народження, якому у 2014 році виповнилося лише 3 роки. Проте, не зрозуміло як 3-річна дитина могла відчинити двері та розписатися у повідомленнях про вручення. [PERSON] та [PERSON] таких повідомлень не отримували. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а проживає за адресою: [ADDRESS]. А ні вона, а ні інші відповідачі не отримували жодних повідомлень, чи будь - яких інших листів з вимогами про звільнення квартири. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги залишає на розгляд суду. Представник третьої особи Ленінського районного сектора Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ « ОТП Банк », правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №МL-К00/118/2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 57 073,45 доларів США на споживчі цілі, з датою остаточного повернення кредиту - 22.07.2019р. ( а.с. 6. 7-9 ). У відповідності до свідоцтва про зміну імені серії І-ОЛ №003352, виданого 05 лютого 2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції видно, що [PERSON], [INFO] 05.02.2014 року змінила прізвище, ім'я по батькові на [PERSON] ( а.с. 14 ). 28 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань, визначених кредитним договором №МL-К00/118/2008 від 28.07.2008 року, іпотекодавець надає іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру загальною площею 52,45 кв.м. та житловою площею 29,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю ( [PERSON] ) на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 15.10.2003 року за реєстром №2676 ( а.с. 10 - 13). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 липня 2010 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2010 року в частині стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 61387,23 доларів США скасовано. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду змінено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL - К00/118/2008 від 28 липня 2008 року та додатковим договором від 22 червня 2009 року в розмірі 61387,23 доларів США, що еквівалентно 491343,39 грн. та 36590,19 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 59024,11 доларів США, суми заборгованості по відсоткам за період з 22.05.2009р. по 30.09.2009р. у розмірі 2363,12 доларів США, заборгованості по штрафним санкціям ( пені ) за період з 22.12.2008р. по 30.09.2009р. в розмірі 36440,19 грн., штрафу згідно умов кредитного договору в сумі 150 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, визнавши право ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» в м. Кіровограді на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку », з правом укладення ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» в м. Кіровограді договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою покупцем та з наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх повноважень продавця, (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на домоволодіння, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕКів (КРЕПів), нотаріату тощо), необхідних для здійснення такого продажу, на підставі оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В частині стягнення судових витрат рішення суду залишено без змін ( а.с. 15-16 ). 24.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги ( а.с. 20-23, 24- 25 ). Згідно з вищевказаними договорами ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимог, зокрема за кредитним договором №МL-K00/118/2008 від 28.07.2008 року та іпотечним договором від 28.07.2008 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2011 року замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» його правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на користь ПАТ «ОТП Банк» з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( а.с. 17 ). З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №МL-K00/118/2008 від 28.07.2008 року вбачається, що станом на 13.10.2014 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 62 230,37 доларів США, що складається із залишку заборгованості за кредитом - 59 014,11 доларів США та відсотків за користування кредитом - 3206,26 доларів США, а також сума пені за прострочення зобов'язань у розмірі 2 941 479,23 грн. ( а.с. 66 ). З довідки ЖЕК №12 від 25 лютого 2013 року за №515 та відповідей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Кіровоградській області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 2011 року народження, [PERSON], [INFO] з 19.02.2014 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 34-35, 37, 67 ). Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно ст. 40 зазначеного Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" , з дотриманням вимог цього Закону. Пунктом 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » передбачено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. На виконання зазначених вимог Закону ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було направлено відповідачам вимогу про звільнення житлового приміщення від 05.03.2014 року за №1 ( а.с. 18), яку відповідачі отримали 07.03.2014р., що підтверджується повідомленням про вручення ( а.с. 19 ). Крім того, 31 березня 2014 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зі зверненням, згідно якого вбачається, що [PERSON] отримала вимогу щодо звільнення житлового приміщення, та зазначила, що звільнити квартиру [ADDRESS] ні вона, ні її діти не мають можливості у зв'язку з тим, що їм взагалі ніде буде проживати, іншого житла вони не мають. Зазначила, що нею було допущено виникнення заборгованості у зв'язку з тим, що всі кошти, які вона безпосередньо отримувала, її колишній чоловік у неї забирав, і жодної копійки не перераховував на погашення заборгованості, а використовував на власні потреби. Тому просить не проводити примусове звернення, а знайти обопільно вигідне рішення, вона не ухиляється від виконання зобов'язань і просить встановити графік погашення заборгованості з урахуванням її сезонної роботи, який вони зможуть підписати та якого вона неухильно зобов'язується дотримуватись ( а.с. 68 ). Дане звернення спростовує твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не отримували жодних повідомлень, чи будь - яких інших листів з вимогами про звільнення квартири. Тобто, з наведених вище норм закону вбачається, що звернення стягнення (на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо виселення відповідачів із спірної квартири є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про виселення. Рішення суду в цій частині є підставою для звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Ленінського РС у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області із заявою про зняття виселених осіб з реєстраційного обліку в іпотечній квартирі. Таким чином, позовна вимога позивача щодо зняття з реєстраційного обліку виселених з іпотечної квартири осіб не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по справі у розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного ( 243 грн. 60 коп. : 3 ). На підставі викладеного та

Outcome: partial