Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20.08.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 27.11.2010 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу легкового автомобіля ЗАЗ -110216, 1995 року випуска, номер кузова [NUMBER] синього кольору, зареєстрований ВРЕР м.Волноваха при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на ім"я [PERSON] за № [NUMBER] 19.09.2007 року. Право власності на автомобіль підтверджується свідотцтвом про реєстрацію [NUMBER]. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передав [PERSON] 15 000,00 гривень, а остання видала йому розписку. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, а відповідачка від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки позивач та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу легкового автомобіля ЗАЗ -110216, відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просив визнати договір дійсним. Позивач у судове засідання не з»явився надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно дост.316 ч.І ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.І ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ІДК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. "б У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 27.11.2010 року, сторони уклали договір купівлі - продажу легкового автомобіля ЗАЗ -110216, 1995 року випуска, номер кузова [NUMBER] синього кольору, зареєстрований ВРЕР м.Волноваха при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на ім"я [PERSON] за № [NUMBER] 19.09.2007 року./а.с.3/. Автомобілем фактично володіє позивач, користується ним, гроші у повній сумі за вказану рухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу легкового автомобіля ЗАЗ -110216 і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану рухомість. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль ЗАЗ -110216 належав на праві власності [PERSON], згідно свідотцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]./а.с.4/. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на легковий автомобіль ЗАЗ -110216, 1995 року випуска, номер кузова [NUMBER] синього кольору, зареєстрований ВРЕР м.Волноваха при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на ім"я [PERSON] за № [NUMBER] 19.09.2007 року. Позивач питання стягнення судових витрат не ставить. На підставі ст.ст. 220, 219 ч.2, 328, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved