Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, прокуратури Херсонської області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури, у якому зазначив, що 24.01.2013 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012230030000236 від 29.11.2012 року. Повідомлення про підозру було погоджено з прокурором Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури Маринчик В.І., який затвердив і обвинувальний акт. Підставою для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення стали матеріали за фактом затримання позивача співробітниками Управління Державної служби по боротьбі з економічною злочинністю УМВС України в Херсонської області 06.05.2012 року та 30.09.2012 року. Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 14.06.2013 року у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст.249 КК України [PERSON] визнано невинуватим та виправдано. Зазначений вирок набрав законної сили 28.08.2013 року, його було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28.08.2013 року. Вказані судові рішення переглядались у касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року були залишені без змін. Позивач вважає, що незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури і йому заподіяно значної моральної шкоди. Притягнення його до кримінальної відповідальності вплинуло на його психічний стан, він був ображений та принижений в очах сусідів, односельчан, рідних та близьких, він був вимушений виправдовуватись перед ними, що призвело до розладу стосунків у родині. До того ж незаконними діями відповідачів, він втратив душевний спокій, зазнав значних переживань, суттєво погіршився стан фізичного і душевного здоров'я. Посилаючись на те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому заподіяна моральна шкода, на її відшкодування просив стягнути з Державного казначейства за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку завдану моральну шкоду в розмірі 300000 гривень. В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві. Прокурор прокуратури Бериславського району в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Від відповідача Державної казначейської служби України до суду надійшла заява, згідно якої позов не визнали, посилаючись на те, що Державна казначейська служба прав та інтересів позивача не порушувала, просили справу розглянути у відсутність їх представника. Від відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області до суду надійшла заява, згідно якої позов не визнали, посилаючись на те, що позивачем не зазначено які саме страждання йому було завдано та яких можливостей реалізації нормального функціонування життя його позбавлено. Від відповідача прокуратури Херсонської області надійшла заява, згідно якої позов не визнали, посилаючись на те, що прокуратура Херсонської області не є правонаступником Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури. Прокурор прокуратури Бериславського району Херсонської області в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити позовні вимоги у мінімальному розмірі, передбаченому Законом - одна мінімальна заробітня плата за один місяць притягнення до відповідальності. З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. 26.07.2012 року в.о. Херсонського міжрайонного екологічного прокурора Зюзь О.В. порушив відносно [PERSON] кримінальну справу за ч.1 ст.249 КК України. 16.10.2012 року та 19.11.2012 року Херсонським міжрайонним екологічним прокурором Насоновим І.Є. порушено відносно [PERSON] кримінальну справу за ч.1 ст.249 КК України, які були скоєні 06.05.2012 року та 30.09.2012 року. 08.10.2012 року за місцем мешкання позивача, у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи був проведений обшук. 24.01.2013 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012230030000236 від 29.11.2012 року. Повідомлення про підозру було погоджено з прокурором Херсонської міжрайонної екологічної прокуратури Маринчик В.І., який затвердив і обвинувальний акт. Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 14.06.2013 року у пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст.249 КК України [PERSON] визнано невинуватим та виправдано. Зазначений вирок набрав законної сили. 28.08.2013 року, його було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28.08.2013 року. Вказані судові рішення переглядались у касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року були залишені без змін. Згідно зі ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, зокрема, внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює досудове рослідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Пунктом 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно положень п.5 ст.3, ст.13 Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" вказано, що коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. На час розгляду цієї справи Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати - 1218 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, час перебування [PERSON] під слідством та судом становить 22 місяці та 17 днів (з 26.07.2012 року - дати постанови порушення кримінальної справи відносно позивача і до 12.06.2014 року - дата ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 14.06.2013 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 28.08.2013 року залишені без змін). Отже, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити не менше 27463 гривні 94 копійки, враховуючи період перебування позивача під слідством та судом (з 26.07.2012 року до 12.06.2014 року - 22 місяці і 17 днів) та розмір мінімальної заробітної плати в 1218 гривень, яка визначена законом на час розгляду справи (22 місяці х 1218 грн. + 1218 грн./31 день х 17 днів). А з урахуванням конкретних обставин справи, характеру й обсягу заподіяних моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості (майже два роки), вік позивача, наслідків й інших негативних впливів внаслідок притягнення позивача до кримінальної відповідальності, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках із членами сім'ї, суспільством, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 300000 гривень. Враховуючи положення ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди позивачеві необхідно здійснити шляхом стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку.

Outcome: approved