Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

21.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", в якому просить зобов'язати ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» видати належні позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок « Тринадцяти місячний » № 689232\\2013 ( в доларах США ) від 09.12.2013р. в сумі 5 751,88 доларів США (еквівалент 127 979,33 гривен за курсом НБУ станом на 21.04.2015р. ) та відсотки по вкладу, нараховані в порядку, передбаченому договором, до дня фактичного повернення вкладу. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 09.12.2013р. між позивачем та відповідачем ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі його відділення № 126 був укладений договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 689232\\2013 (в доларах США), згідно пунктів 1.1, 1.3, 1.5 якого позивачем був розміщений у банку грошовий вклад в іноземній валюті у сумі 15 001 доларів США на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, тобто до 09.01.2015р., зі сплатою відсотків по вкладу відповідно до умов договору, але не менш 09,5 % річних. Після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з проханням повернути вклад, але банк із простроченням повернув позивачу частину вкладу - 18.02.2015р. 3 478,90 гривень, та 11.03.2015р. 196 521,10 гривень, тобто не у валюті її розміщення (долари США). За таких обставин еквівалент неповернутої відповідачу за даним договором частки вкладу, станом на 21.04.2015р., складає 5 751,88 доларів США, що у національній валюті України за курсом Національного банку України станом на 21.04.2015р. складає 127 979,33 гривен. Вказує, що розрахунок за відсотками ним не наданий до позовної заяви за тих обставин, що згідно ч.ч.1 5 статті 1061 Цивільного кодексу України та умов договору банківського вкладу банк виплачує вкладникові відсотки на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, починаючи від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Вказує, що коли саме відповідач здійснить повернення вкладу та відсотки за ним позивачу не відомо, який курс іноземної валюти по відношенню до національної валюти буде на день повернення позивачу банком вкладу в теперішній час передбачити неможливо, також неможливо передбачити як банк буде здійснювати повернення суми вкладу одноразовим платежем чи частками. За таких обставин позивач просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу відсотки, починаючи від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його фактичному поверненню. Своєю заявою позивач позов підтримав у повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне: 09.12.2013 р. між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 689232\\2013 (в доларах США), згідно пунктів 1.1, 1.3, 1.5 якого позивачем був розміщений у банку грошовий вклад в іноземній валюті у сумі 15 001 доларів США на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, тобто до 09.01.2015р., зі сплатою відсотків по вкладу відповідно до умов договору, але не менш 09,5 % річних (а.с.5). Згідно із квитанцією № 344705 від 09.12.2013 р. позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 15\~001, 00 долар США.(а.с.7). Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що договір банківського вкладу сторонами укладено в письмовій формі, зазначено строк його дії та умови виконання. Відповідно до 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст.1060 ЦК України). Позивач стверджує, що звертався до відповідача з вимогою повернути вклад у зв'язку з закінченням терміну дії договору, проте ці вимоги відповідачем виконані не були, при цьому доказів такого звернення не надав. Одночасно, законом визначено процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, що врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладники - це фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договори банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката У відповідності до п. 16 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Враховуючи вищезазначені судом положення чинного законодавства, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 року №733 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ ВіЕйБі Банк, згідно з яким з 21 листопада 2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк. Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua/payments/vab-bank-100.html), а.с.28-29, та у розумінні статті 61 ЦПК України є загальновідомою і не потребує доказування. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №35 від 17.02.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ВіЕйБі Банк до 20 березня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ВіЕйБі Банк Славкіної М.А. до 20 березня 2015 року включно. (http://www.fg.gov.ua/payments/vab-bank-100.html), а.с.30. Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua/payments/vab-bank-100.html (а.с.31). Відповідно до ст.57 Закону України Про банки і банківську діяльність вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. Враховуючи, що за захистом своїх порушених прав позивач звернулася до суду 21.04.2015 року, тобто під час процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк, при тому що дата вимоги позивачем вкладу настала 09.01.2015 р. (під час дії в ПАТ ВіЕйБі Банк тимчасової адміністрації), вказане унеможливлює виконання грошових вимог позивача. Порядок задоволення вимог позивача, як кредитора банку, має відбуватись у відповідності до положень Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та у передбаченій цим законом черговості, що унеможливлює задоволення його позовних вимог. Відповідно до положень\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~передбачено, що з моменту введення в банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банк не відповідає за своїми зобов'язаннями за договорами банківського вкладу перед вкладниками, оскільки згідно з ч.1\~ст.26 цього Закону\~виплати за вкладами здійснюються Фондом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, яка не може бути меншою 200 000 грн. Як вбачається із заяв на видачу готівки № 2673566 від 18.02.2015р. та № 1549943 від 11.03.2015р., публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було виплачено позивачу як як вкладнику ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" 3 478,90 грн. та 196751,60 грн. відповідно, що разом складає 200\~000, 00 грн. (а.с.8,9) Це відповідає приписам ст. 28 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Відповідно до п.4 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:у четверту чергу - вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Із матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався із вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з вимогами у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Нимзаявлено вимоги до відповідача про зобов'язання остатнього видати належні позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок « Тринадцяти місячний » № 689232\\2013 ( в доларах США ) від 09.12.2013р. в сумі 5 751,88 доларів США ( еквівалент 127 979,33 гривен за курсом НБУ станом на 21.04.2015р. ) та відсотки по вкладу, нараховані в порядку, передбаченому договором, до дня фактичного повернення вкладу. Необґрунтованість вимог позивача щодо зобовязання відповідача видати відсотки по вкладу, нараховані в порядку, передбаченому договором, до дня фактичного повернення вкладу, прямо випливає із положень ч.ч.2, 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку, та під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що сторони звільнені від оплати судових витрат згідно з п.п.7, 22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed