Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 500 гривень та моральної шкоди в сумі 50000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 13 грудня 2015 року відповідачка звинуватила позивачку в скоєнні кримінального злочину , доведенні чоловіка до самогубства. Внаслідок цього позивачці заподіяно моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та матеріальну шкоду в сумі 500 гривень. Матеріальна шкода полягає в понесенні витрат на лікування. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що відповідачка біля вхідних дверей квартири позивачки сказала, що позивачка «Загнала свого чоловіка в гроб». Після цього позивачка пережила сильне душевне хвилювання. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що до позивачки не приходила і ніяких висловлювань з приводу причетності позивачки до загибелі її чоловіка не говорила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона перебувала в квартирі позивачки в першій половині грудня 2015 року і тоді в квартиру зайшов молодий чоловік невисокого зросту та невисокого зросту жінка. Біля вхідних дверей квартири позивачки між позивачкою та тією жінкою стався конфлікт в ході якого позивачка кричала щоб та жінка вийшла з квартири. а та жінка сказала, що позивачка : «Загнала чоловіка в могилу». Свідок не бачила в лице жінку , з якою в позивачки відбувся конфлікт. Свідок [PERSON] в своїх показаннях вказав, що заходив до позивачки сам забирати заяву з приводу проведення перерахунку коштів за послуги з опалення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенції) кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Згідно зі ст. 47 - 1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3 - 5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При відмові в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивач не надала суду доказів , що відповідачка 13 грудня 2015 року біля вхідних дверей квартири позивачки висловлювала звинувачення позивачки в скоєнні злочину. Відповідачка та свідок [PERSON] повідомили, що [PERSON] заходила в квартиру позивачки. [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вона перебувала в квартирі позивачки в першій половині грудня 2015 року і тоді в квартиру зайшов молодий чоловік невисокого зросту та невисокого зросту жінка. Біля вхідних дверей квартири позивачки між позивачкою та тією жінкою стався конфлікт в ході якого позивачка кричала щоб та жінка вийшла з квартири. а та жінка сказала, що позивачка : «Загнала чоловіка в могилу». Свідок не бачила в лице жінку , з якою в позивачки відбувся конфлікт. Враховуючи, що в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено, то позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 гривень , яка полягає в здійсненні витрат на лікування позивачки , теж не підлягає задоволенню. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, а позивача, яка є інвалідом 2 - ї групи звільнено від сплати судового збору , судові витрати в сумі 550 гривень 20 коп. - з позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та 550 гривень 20 коп. - з позовних вимог немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed