Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить позбавити колишнього чоловіка [PERSON] батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини [PERSON] Позов обґрунтовано тим, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її життям близько 8 років, а також весь цей час ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки, яка, до того, є дитиною-інвалідом. Сторони у судове засідання не з'явились, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також остання не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно і належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка є дитиною-інвалідом (а.с.14). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 липня 2010 року, що набрало законної сили 9 серпня 2010 року (а.с.4), між сторонами розірвано шлюб. Рішенням цього ж суду від 25 травня 2010 року (а.с.6), що набрало законної сили 8 червня 2010 року, ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання на час інвалідності дочки. 23 липня 2014 року позивач змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.16). Станом на 1 жовтня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивач по сплаті аліментів на утримання дочки у сумі 15 352,74 гривні (а.с.7). Згідно висновку служби у справах дітей Баранівської РДА Житомирської області від 24 листопада 2016 року (а.с.34) та висновку органу опіки і піклування Йосипівської сільської ради Баранівського району Житомирської області (а.с.38) позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки - [PERSON] є доцільним. Зазначені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи та аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки, як встановлено судом у ході розгляду даної справи, відповідач тривалий час вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування про неї, на даний час проживає окремо, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. Відтак є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору у розмірі 826,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved