Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] систематично, протягом тривалого часу поширюють відносно позивачів завідомо недостовірну і негативну інформацію, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів, а також завдає їм моральних страждань і нервових переживань. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] між собою є родичами та та членами однієї сім»ї, близькими родичами. Більше 15 років ця сім»я займається підприємницькою діяльністю на ринку в м. Старобільськ. Близько 8 років тому на ринку почала здійснювати торгівлю і [PERSON] Приблизно в 2011 році [PERSON] звільнився з лав МВС та став допомагати своїй жінці здійснювати торгівлю на ринку. З початку [PERSON] намагалась змініти асортимент товару, повністю дублюючи асортимент позивачів. Після не зовсім вдалого маркетингового ходу відповідачі винайшли іншу тактику заволодіння місця під сонцем. Вони стали чіплятися до покупців, які вже купили або намагались купити щось у позивачів, зі ствердженнями про неналежну якість товару позивачів та його завищену ціну, з метою отримання неправомірних переваг на ринку. В червні 2011 року на цьому ж ринку [PERSON] виявила намір продати торговий контейнер [NUMBER]. [PERSON] висловлював бажання придбати цей контейнер, але [PERSON] категорично відмовила йому на користь позивачів. [PERSON] створив нетерпимий негативний психологічний клімат для сім»ї [PERSON]. 20 серпня 2012 року на автошляху Чугуїв - Мілове в с. Містки Сватівського району сталося ДТП. В результаті зіткнення водій та пасажир автомобіля «DAEWOO LANOS» загинули на місці, а позивачі [PERSON] та [PERSON], що були пасажирами автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікарні. Стосовно до водія [PERSON] відкрито кримінальне провадження, справа розглядається Сватівським районним судом. З цього моменту для сім»ї позивачів почалося справжнє цькування з боку [PERSON]. [PERSON] голосно в присутності покупців називав позивачку [PERSON] вбивцею, прилюдно звинувачував її в скоєнні страшного та тяжкого злочину і стверджуючи, що винною в ДТП є саме вона. З огляду на характер та форму викладення цієї інформації, вона була сприйнята людьми як така, що містить фактичні дані. Також [PERSON] став звертатися до [PERSON] виключно в хамській та розв'язній манері. Знаючи, що позивачка являється інвалідом 2 групи з 2009 року внаслідок перенесеного інсульту, він постійно її ображав та принижував, звертаючись до неї «ущербная.. неполноценная» в присутності оточуючих. Подібними висловлюваннями протягом тривалого часу він обзивав і ображав [PERSON], чим принижував її честь і гідність, спричиняючи їй глибоку моральну травму, сильні душевні страждання. Такі висловлювання ображають її честь та людську гідність, принизливо виставляють перед очима оточуючих. Внаслідок постійного публічного приниження її людської гідності, третирування та знущання з боку [PERSON] стан здоров»я [PERSON] погіршувався, вона втратила спокій та була змушена приймати лікарські препарати, щоб заспокоїтися після незаслужених публічних принижень та дискримінації її як інваліда. В листопаді 2012 року на ринку «Барабашова» в м. Харків [PERSON] взагалі перейшов всі межі природного цинізму. Він став запевняти постачальників товарів, що [PERSON] є вбивцею, тому співпрацювати з ними не треба. При цьому [PERSON] та [PERSON] ніколи не притягувались до кримінальної відповідальності. Після цього на ринку м. Старобільськ позивачка [PERSON], сподіваючись на те, що [PERSON] виявить повагу до неї, як людини старшої за віком, жінки та матері та вислухає її, спробувала налагодити з ним відносини, просила його припинити ображати і безпідставно звинувачувати її доньок, але ця спроба закінчилась тим, що [PERSON] засипав її погрозами та образами. В адресу [PERSON] відповідач [PERSON] звертався тільки в образливій та принизливій формі, називав «… еврейское отродье», голосно ображав непристойними та нецензурними словами, звертався на «ти», чим принижував ї честь та гідність, що спричинило їй сильні душевні страждання від своєї безпорадності та беззахисності перед свавіллям [PERSON], що порушило нормальний життєвий ритм, негативно відобразилось на стані здоров»я і позивачка 15.11.2012 року внаслідок погіршення здоров»я після психо-емоційної травми була вимушена звернутися за допомогою. [PERSON] є поважною людиною, тривалий час працює лікарем в КУ «Старобільське РТМО», а тому є відомою особою в місті та районі. Приниження, образи з боку [PERSON] та розповсюдження недостовірної інформації відповідачами про неї та ї сім»ю принижують ї гідність, честь та ділову репутацію та завдають глибоких моральних страждань від почуття несправедливості та беззахисності перед протиправною поведінкою відповідачів. Черговим фактом поширення негативної та недостовірної інформації про позивачку [PERSON] стало наступне: 03.08.2013 року на ринку в м. Старобільськ [PERSON] став публічно ображати доньку [PERSON] - [PERSON], [INFO]. В пориві неконтрольованої агресії він викрикував наступні фрази в адресу [PERSON]: «ты - ребенок убийцы и бандита…» і це при тому, що батько дівчини загинув у 199 році і ніколи не був засуджений. [PERSON] - [PERSON] також не притягалася до кримінальної відповідальності. Такі ствердження не відповідають дійсності, не засновані на реальних фактах, і метою [PERSON] було в черговий раз принизити людину, завдати їй глибоких моральних страждань і переживань. 27.12.2013 року приблизно о 10 годині на паркові машин біля магазину на вул.. Гаршина в м. Старобільськ невідомі особи підпалили автомобіль, який належав [PERSON] Не дивно, що під час пожежі зібралося багато людей. Відповідачі публічно, в присутності багатьох осіб стали голосно звинувачувати в підпалі машини сім»ю позивачів: «…подожгли нашу машину [PERSON]!..., это их работа!... ну что, довольны своей работой?...», публічно вигукували погрозу в адресу сім»ї [PERSON]: «… ну ничего, у нас одна сгорела, а у вас две сгорит!..» та ін. 28.12.2013 року, приблизно о 13-30 годин на ринку м. Старобільськ відповідачка [PERSON] вчинила публічне судилище [PERSON] [PERSON] в агресивній формі, використовуючи образливі вирази голосно викрикувала звинувачення в підпалі машини та погрожувала насильством відносно позивачки та знищенням її майна («а теперь у тебя сгорит две машины!..»). Після перенесених принижень з боку відповідачів [PERSON] відчувала сильні душевні та нервові переживання, адже розповсюджені [PERSON] відомості не відповідають дійсності і ганьблять честь і гідність позивачки в очах сусідів та знайомих. Внаслідок протиправних дій [PERSON] та [PERSON], позивачка [PERSON] отримала стрес та нервові переживання, викликані безпідставними звинуваченнями в її адресу та образами, тому вона змушена звернутися за медичною допомогою, щоб стабілізувати своє здоров»я після перенесених стресових ситуацій та глибокої моральної травми. Відповідачі не висловлювали свою особисту думку і не називали причину пожежі як раптову, пов'язану з невідомими, випадковими обставинами, а подавали інформацію у формі тверджень, що порушує право позивачів на повагу до честі і гідності, ділової репутації. Адже безпосередньо в Конституції України закріплено правовий принцип презумпції невинуватості. [PERSON] під впливом своєї ненависті перейшов всі межі фантазування та огидності - не обмежившись публічними звинуваченнями на ринку, став викладати цілком незрозумілі та абсолютно нелогічні обвинувачення відносно сім»ї [PERSON] кореспондентам Інтернет - видавництва «ОстроВ», яке в свою чергу опублікувало на своєму сайті. Вербальний та логічний зворіт цієї інформації наступний: сім»ю [PERSON] усі знають як людей, близьких до [PERSON]. Також сім»я [PERSON] була публічно звинувачена відповідачами в підпалі автомобіля [PERSON], та як висновки - позивачі були організаторами підпалу машини, який він пов'язує з ДТП, яке він за його ж словами «допомагає розслідувати». В конфліктну ситуацію між сторонами мимо волі були втягнуті жителі м. Старобільська. Зважаючи на обізнаність оточуючих у звинуваченнях з боку [PERSON] про вбивства та підпали з вини сім»ї [PERSON]. Адже [PERSON] неодноразово публічно висловлював звинувачення в їх сторону. І для ідентифікації персонажів цієї статті достатньо було натякнути на ДТП та «осіб, близьких до [PERSON]». На протязі тривалого часу позивачі відчували страждання та переживання, пов'язані зі стресовими ситуаціями, приниженням та грубістю з боку [PERSON] та [PERSON] Постійні безпідставні звинувачення та принизливі недостовірні та негативні відомості поширені відповідачами дезорганізують життя всієї сім»ї [PERSON], що негативно відбивається на їх нервовій системі та якості життя. Внаслідок дратування та викликаної постійним стресом нервовості знижується їх життєвий тонус. Позивачам доводиться приймати ліки щоб стабілізувати свій стан внаслідок вчинення протиправних дій з боку відповідачів. У зв'язку з безпідставними звинуваченнями у скоєнні злочинів позивачам постійно доводиться давати пояснення, виправдовуватися як перед рідними та близькими людьми, знайомими, так і перед колегами, що поглиблює їхні моральні переживання. На підставі вищевикладеного просять суд прийняти позов до свого провадження та відкрити провадження у справі; задовольнити позовні вимоги наступним чином: визнати недостовірною, негативною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] інформацію, поширену відповідачами [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] негайно з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну та негативну інформацію про позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у такий самий спосіб, у який була поширена інформація, з урахуванням того, що спростування повинне бути ефективним, тобто охопити максимальну кількість реципієнтів, що сприйняли попереднє поширення інформації; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 10 000 грн. кожному; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів усі витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що має 52 роки трудового стажу, з них 44 роки лікарського стажу. Ніхто ніколи не чув, щоб вона когось ображала. Вона не єврейське відріддя, хоча з глибокою повагою ставатися до цієї нації. Вона не біла і не пухнаста, в неї дуже великий лікарський стаж. Вона працює з важким контингентом - це люди з психічними та поведінковими розладами. Це люди, в яких явно порушена психіка, але ніколи ніхто з них не оббрехав її. Ніхто ніколи її не принижував. Вона завжди з усіма знаходила спільну мову. Зараз їй 68 років. Вважає, що її життєвий шлях закінчується. Та закінчувати його «поджигателем» і мати «детей убийц» для неї важко. 27 грудня вони офіційно подали заяву до міліції про те, що надійшла погроза від подружжя [PERSON]. Справа про підпал машини [PERSON] була передана до Новопскову. Коли подружжю [PERSON] стало відомо про те, що вони подали цивільний позов про захист честі та гідності, то в березні місяці повторюється ще одна не гарна справа, де [PERSON] звинувачує їх у крадіжці. Він попереджає людей, щоб берегли свої речі. Звинувачує їх в тому, що вони крадуть гаманці. Розуміє, що поганий мир краще доброї війни, але вважає, що так далі жити не можливо, потрібно поставити крапку в цій історії. Дати, коли вона підходила до [PERSON] та просила його припинити ображати її родину вона не пам'ятає. Коли [PERSON] принижував її, були присутні свідки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що на ринку вона працює з 1988 року. Вони всі працюють в одному місці, тому просить суд поставити крапку в цій справі. До вимог, викладених у позові їй додати нічого. Позивач ображав її на ринку Барабашова приблизно 25 листопада 2012 року. Відповідач звинувачував її в підпалі машини в присутності свідків. В статті, викладеної в мережі Інтернет її прізвища не було. Позивач [PERSON] від дачі пояснень в судовому засіданні відмовилась у зв'язку зі станом здоров'я. Відповідач [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив суду, що з доводами, викладеними в позові він повністю не згоден. Всі факти стосовно нього є видуманими. З позивачами в родинних відносинах він не знаходиться. З 2004 року його дружина займається підприємницькою діяльністю на ринку м. Старобільськ. Увесь цей час він працював у міліції та займався своєю діяльністю. З 2010 року він знаходиться на пенсії, є пенсіонером МВС. [PERSON] він вбивцею ніколи не називав. Про ситуацію з ДТП він знав. Він надавав юридичну допомогу сину, батьки якого загинули у ДТП. Він виступав у якості консультанта, ця допомога була безоплатною. Відповідачам з приводу ДТП він нічого не казав. Про те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи він не знав. Про те, що вона є інвалідом він дізнався з позову. Він ніколи її не ображав та не принижував. Все, що вказано у позові робила сторона позивачів відносно [PERSON]. «Ущербной и неполноценной» він [PERSON] не називав. Навпаки, вона називала його інвалідом. В листопаді 2012 року на ринку Барабашова він нічого нікому не розповідав. На цей ринок вони їздять кожної неділі і інколи зустрічаються там з позивачами, адже вони теж туди часто їздять. Про яких постачальників іде мова він не розуміє. [PERSON] він не ображав та не називав її «єврейським відріддям». Кожна поява [PERSON] закінчується тим, що вона питає у всіх хто їх ображав, а потім починаються конфліктні ситуації. Вона є людиною, яка старше від нього за віком, в присутності своїх дітей постійно ображала його нецензурною лайкою. Але до органів міліції він не звертався. Доньку [PERSON] він не ображав. Її батька він не знав, знає тільки співмешканця [PERSON] - це [PERSON]. Був один факт, коли донька [PERSON] - [PERSON] прийшла до контейнеру, де він знаходився і почала провокувати його на сварку. Вона його ображала. Він зрозумів, що вона провокує сварку і постійно мовчав. Під час того, як горів автомобіль було багато людей. Весь цей час він займався тим, що намагався погасити автомобіль. Він почав тушити авто близько 10 години 15 хвилин. Пожежники прибули хвилин через тридцять. Під час гасіння авто він нічого не висловлював. Потім, коли вже на ринку не було ні [PERSON], ні [PERSON] (згідно камер спостереження вони поїхали на дві години раніше) він дав свідчення слідчим, але вони не були публічними. Видавництву «ОстріВ» він ніякої інформації про прізвища осіб не надавав. Усі хотіли вважати, що його машина загорілась сама. До п'ятнадцятої години того дня версією загорання було коротке замикання. На теперішній час слідство триває. На теперішній час встановлено, що машину було підпалено. З позивачами вони є конкурентами по ринку. Влітку 2012 року на ринок прийшло двоє п'яних козаків які сказали, що вони представляють інтереси сім'ї [PERSON]. Вони провокували його, хотіли, щоб почалася бійка. Вони попередили, що якщо він буде конкурувати з Аргатами, то потім нехай не ображається. 27.07.2013 року до нього додому приїхало двоє осіб на автомобілі Ніва Шевроле червоного кольору. Там було двоє чоловіків, які попередили його про те, що він повинен вести себе тихо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила суду, що [PERSON] ніколи не пропонувала їй купувати контейнер. Вона працює підприємцем на ринку м. Старобільськ. [PERSON] намагалася провокувати її чоловіка. [PERSON] хотіла записати реакцію її чоловіка на мобільний телефон. В [PERSON] нічого не вийшло і вона пішла. [PERSON] не казав, що її батько є бандитом. Вона товаришує з сестрою батька [PERSON] і дуже добре ставиться до сім»ї [PERSON]. Коли горів їх автомобіль то вони тушили його самі. Коли машину потушили вона давала пояснення слідчому. Це відбувалося біля спаленої машини. Слідчий запитував, кого вона підозрює у підпалі і вона відповіла, що підозрює [PERSON] та [PERSON]. Більше ніде вона цю інформацію не розповсюджувала. 28.12.2013 року публічного суду [PERSON] вона не вчиняла. На ринку Барабашова вони з чоловіком завжди присутні разом та її чоловік там [PERSON] ніколи не ображав. Після ДТП у 2012 році [PERSON] жодного разу не їздила на ринок Барабашова, за закупками їздили їх реалізатори. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що з сторонами в родинних відносинах вона не перебуває. З [PERSON] та [PERSON] вона знайома. Вона знає їх 27 років. З відповідачами вона не знайома. На робочому місці конфліктна ситуація ніколи не оговорювалась. Вона була свідком конфлікту один раз. Це відбувалося в кінці літа 2013 року. Вона чула образи в адресу онучки [PERSON] - [PERSON]. Вважає, що була свідком закінчення конфлікту. [PERSON] називав її донькою вбивці та бандита. Конфлікт відбувався між [PERSON] та [PERSON]. Розповідати [PERSON] про цей конфлікт вона не стала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що з сторонами в родинних відносинах вона не перебуває. Вона працює в магазині «Кокетка». В грудні 2013 року вона їхала на ринок паралельно (кожен їхав в своїй машині) з Решетняками. Їй здалося, що в машині пахне горілою проводкою. Вона приїхала на ринок, почала розкладати речі. Потім вона почула, що загорівся автомобіль [PERSON]. Зібралися люди і почали розмовляти про те, хто підпалив автомобіль. Вона почула від [PERSON], що машину підпалили [PERSON]. Вона казала [PERSON], що це вони винуваті в підпалі автомобіля. Крім того, вона чула на ринку сварку, а після закінчення ринку їй подзвонила донька [PERSON] - [PERSON] та сказала про те, що їм необхідно поговорити. Вона чула, як [PERSON] сварилися з [PERSON]. Вона чула, що [PERSON] назвала [PERSON] дитиною вбивць. Сварка продовжувалася біля однієї години. Крім того, в Харкові на ринку вона купляла пуховики та чула розмову між Решетняками та продавцями. Вони розповідали продавцям, що позивачі «угробили людей в ДТП». Питали, як ті могли з ними співпрацювати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з сторонами вона в родинних відносинах не перебуває. Восени 2012 року вона їздила за товаром на ринок Барабашова у Харків. Вона йшла по ринку та почула крики «не отпускайте им товар - они убийцы». Вона обернулася на крики та побачила, що кричать [PERSON] та [PERSON]. Неподалік стояла [PERSON] та [PERSON], [PERSON] плакала. Вона зрозуміла, що це сказано на адресу [PERSON] та [PERSON]. Після цього їй стало соромно і вона пішла. Згідно побутової характеристики від 28.02.2014 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Згідно побутової характеристики від 28.02.2014 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Згідно побутової характеристики від 28.02.2014 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Згідно виписки з амбулаторної карти № 07003, [PERSON] зверталась до КУ «Старобільський РЦПМСД» 15.11.2012 року після психо-емоційної травмуючої ситуації (доньку на ринку в м. Харків ображали), АТ піднявся до високої позначки 190/110 та утримувався протягом трьох днів. Після цього проявилася нудота, запаморочення, оніміння в руках та ногах. Сон тільки медикаментозний. 28.12.2013 року стан знову погіршився після психотравмуючої ситуації на ринку м. Старобільськ. З'явилися скарги на головний біль, запаморочення, хиткість при ходьбі, нудоту. 30.12.2013 року зверталася до лікаря терапевта. Діагноз: гіпертонічний криз. Згідно виписки з амбулаторної карти № 10028, [PERSON] зверталась до КУ «Старобільський РЦПМСД» 29.12.2013 року до невропатолога зі скаргами на головний біль, запаморочення, однаразову блювоту, шат кість, дзвін у вухах, мелькання мушок перед очима. Захворіла після стресу на ринку з одним з приватних підприємців. Діагноз: ситуаційно обумовлена реакція на стрес, симпато-адреналовий криз. Однак, як вбачається з вищезазначених виписок з амбулаторних карт позивачів [PERSON] та [PERSON], прізвище відповідачів [PERSON] та [PERSON] ніде не зазначено. Крім того, підстави погіршення здоров'я позивачів вказані з їх слів та нічим більше не підтверджуються. В матеріалах цивільної справи знаходиться виписка з амбулаторної карти [PERSON], однак суд не приймає її до уваги оскільки [PERSON] не є стороною по справі. Відповідно до характеристики з місця роботи від 25.02.2014 року, [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до характеристики з місця роботи від 25.02.2014 року, [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно. З матеріалів цивільної справи вбачається, що в мережі Інтернет, на сторінці видавництва «ОстріВ» та «Вибори в Україні та світі» дійсно розміщені статті щодо підпалу автомобіля відповідача [PERSON], однак зі змісту статтей встановлено, що прізвища відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ніде не зазначаються. У статтях зазначено, що [PERSON] машину підпалили невідомі. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації згідно ст. 277 ЦК України. Разом з тим, відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України, вказане право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази у відповідності до ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відомості, а саме висловлювання відповідачів на адресу позивачів є висловлюваннями, які не містять фактичних даних та є оціночними судженнями, а тому не принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Оскільки відсутні підстави щодо задоволення позовних вимог щодо захисту честі, гідності та ділової репутації, тому не підлягають до задоволення їх позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed