Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

29.08.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Врадіївської селищної ради Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом першої черги, що прийняв спадщину після[PERSON], який помер [INFO] Позов мотивований тим, що 03.07.2003р. [PERSON] склав договір дарування, яким подарував їй житловий будинок, розташований по [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пошкодженням бланку державного акту на право приватної власності на землю, через що вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явився,проте 19.09.2018р. звернувся до суду із заявами, в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутності за результатами проведення підготовчого провадження у зв'язку з визнанням відповідачем позову, а також просять судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідачав судове засідання не з'явився, проте 11.09.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить провести розгляд справи за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без участі учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Вивчив матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи позивач є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.01.1960р. Згідно довідки про укладення шлюбу № 1413, виданої 19.11.2014р., [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], її прізвище після реєстрації шлюбу з дошлюбного [PERSON] було змінене на [PERSON] За життя [PERSON] на підставі договору дарування від 03.07.2003р., який зареєстровано в реєстрі за № 1189, подарував позивачу житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за позивачем 12.08.2003р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1217944 від 12.08.2003р. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO], [PERSON] помер [INFO] в смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3862 від 03.08.2018р. слідує, що на момент смерті [PERSON], разом з ним по [ADDRESS] проживала донька [PERSON] Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії № 00000001, виданого 27.04.1994р. на підставі рішення виконкому Врадіївської селищної ради від 20.04.1994р. № 54, [PERSON], який проживав по [ADDRESS], був власником земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Вказані обставини підтверджуються також листом Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 503/111-18 від 10.08.2018р. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку станом на 14.08.2018р. ринкова вартість спірної земельної ділянки становить 28 297 грн. 00 коп. Згідно інформаційної довідки Врадіївської державної нотаріальної контори № 923/01-16 від 11.09.2018р., після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не відкривалася. Постановою від 28.08.2018р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори Поплужна К.А. відмовила позивачу у видачі після [PERSON] свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] у зв'язку з пошкодженням бланку державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв'язку із смертю батька [PERSON], позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, думку позивача та його представника судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved