Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[INFO] померла мати позивачки [PERSON], жителька с.Хрущівка Золотоніського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до складу якої, серед іншого, входить і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт за яким житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться у [ADDRESS], заповідала [PERSON]. Проте вона не може оформити право на спадщину, так як у неї відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок, і за цих підстав нотаріус, постановою від 18.10.2016 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин позивач була змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом до Лукашівської сільської ради, на території якої знаходиться спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача Лукашівської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву за вих. № 537/01-10 від 10.11.2016 року, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Стяттями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 11.02.2015 року) [PERSON] померла [INFO], про що зроблений відповідний актовий запис №4. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Лукашівської сільської ради за вих. № 157 від 13.09.2016 року на підставі погосподарської книги № 5, об'єкт погосподарського обліку [NUMBER], домоволодіння за адресою [ADDRESS], рахується за покійною [PERSON], яка померла [INFO]. Житловий будинок загальною площею 59,3 кв.м, побудований 1976 року. Земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок із надвірними спорудами, розміром 0,3653 га, надана для ведення особистого селянського господарства, отримана в процесі приватизації [PERSON]. Належність вказаного житлового будинку [PERSON] також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS], який доданий до матеріалів справи. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2016 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS], із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно. Суд бере до уваги, що "Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР", затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Оскільки сам будинок був побудований в 1976 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS], хоча за життя вона і не отримала відповідно свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1083/01-16 від 28.10.2016 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 20.02.2013 року за № 91/2013. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від дочки [PERSON], яка 18.02.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та 16.07.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №33311393. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно вимогам ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту [PERSON] від 28.01.2013 року, посвідченого секретарем Лукашівської сільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за № 7, [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться у селі Хрущівка Золотоніського району Черкаської області за адресою [ADDRESS] заповідала [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved