Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

10.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідотцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1993 року право власності на будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в равних частках кожній. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] прийняла у спадок 1/2 частину житлового будинку, так як на час смерті проживала з нею, заяву про відмову від спадщини не подавала. З січня 2008 року позивач та [PERSON] матір позивача - відповідач по справі, проживали в будинку [PERSON] , та до дня її смерті. Спадкоємців за законом після смерті [PERSON] нема, за станом здоров"я не мала можливості забезпечувати свій побут самостійно, тому позивач з 2008 року постійно допомогала їй як матеріально так і фізично, вели спільне господарство. Позивач має рівні права на спадкування зі своєю матір"ю. На підставі вищевикладеного просила встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] з 2008 року за адресою: [ADDRESS] визнати спадкоємцем четвертої черги та визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувавла, тому суд визнає причину неявки відповідача. неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв"язку з неявко сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , власних дітей не мала, була самотня. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Як вбачається з свідотцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1993 року право власності на будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та її матері [PERSON] , в рівних частках кожній. (а.с8-9.). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . (а.с.12). Згідно свідотцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.01.2014 року [PERSON] померла [INFO] .(а.с.10). Судом встановлено, що дійсно позивач, спільно постійно проживала із [PERSON] однією сімєю, починаючи з 2008 року по [INFO] включно. Тому, потрібно встановити вказаний факт та визнати позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок.

Outcome: approved