overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 березня 2011 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб у Відділ реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис №237. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач ухиляється від покладених на нього обов'язків утримувати свою дитину. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, її батьками вказані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON]. Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є пенсіонером 3 групи загального захворювання, розмір його заробітної плати, аткаж те, що відповідач хворіє. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, починаючи\~ з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 липня 2014 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №766. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], актовий запис №2493. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ГЮ №262066 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, його батьками вказані сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Вимоги позивача узгоджуються з положеннями\~ст. 180 СК України, згідно яких\~\~кожен з батьків зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 150 СК України\~передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно\~ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Будичанської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] так як даний будинок належав на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року і після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійної права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Будичанської сільської ради від 12.12.2014 року № 718 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку [ADDRESS] не збереглися. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Станом на квітень 1991 року [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Будичанської сільської ради від 12.12.2014 року № 717 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і будинок [ADDRESS]. Даний будинок розташований на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні [PERSON] і на приватизацію якої останній був наданий дозвіл, що випливає із змісту довідки Будичанської сільської ради від 11.12.2014 року № 709. Після смерті своєї матері [PERSON] [INFO] року позивачка прийняла спадщину згідно заповіту в установленому законом порядку (відповідно до ст.1269 ЦК України), в т.ч. на належне померлій житло, подавши заяву в нотаріальну контору, що підтверджується змістом повідомлення приватного нотаріуса Чуднівського РНО від 13.11.2014 року № 791/02-14. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, не має. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Дриглівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], так як даний будинок належав на праві власності її батькові [PERSON], який помер [INFO] і після смерті якого відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійного права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Дриглівської сільської ради від 04.12.2014 року № 431 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку [ADDRESS] не збереглися. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Станом на квітень 1991 року [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору згідно даних погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набули право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і будинок [ADDRESS]. Даний будинок розташований на земельній ділянці, яка належала [PERSON] на праві власності до дня його смерті згідно Державного акту серії ЖТ № 06-08-000027, виданого Дриглівською сільською радою 31.10.1996 року, що є в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] [INFO] її чоловік [PERSON] прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК України 1963 року, продовжуючи проживати у вказаному будинку, а її донька [PERSON] прийняла спадщину згідно ст. 549 ч. 1 п. 2 ЦК України 1963 року, подавши заяву у нотаріальну контору та отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Отже, вказані особи прийняли спадщину в т.ч. в рівних долях на належну [PERSON] 1/2 частину вказаного вище житлового будинку. Після смерті свого батька [PERSON] [INFO] позивачка прийняла спадщину на належне останньому майно в установленому законом порядку (відповідно до ст.ст. 1261,1269 ЦК України), в т.ч. на належну померлому частину житла, подавши заяву в нотаріальну контору, що підтверджується довідкою Чуднівської ДНК від 16.12.2014 року № 230/01-16. Осіб, які оспорювали б право власності покійних, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавців на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Дриглівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS], так як даний будинок належав на праві власності її матері [PERSON], яка померла [INFO] і після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійної права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Дриглівської сільської ради від 19.01.2015 року № 13 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку по [ADDRESS] не збереглися. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Станом на квітень 1991 року [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору згідно даних довідки Дриглівської сільської ради від 25.05.2015 року № 208 і згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, що діяв на той час, набула право власності на все майно колгоспного двору, до складу якого входив і будинок по [ADDRESS]. На час своєї смерті [INFO] [PERSON] згідно даних довідки Дриглівської сільської ради від 14.01.2014 року № 18 проживала одиноко. Будинок по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,60 га, яка перебувала у користуванні [PERSON] згідно даних погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року позивачка є спадкоємцем першої черги щодо майна померлої матері. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, або фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, в т.ч. на належне померлій житло, вступивши у передбаченому ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК України 1963 року в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Дриглівської сільської ради від 19.01.2015 року № 11. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, не має. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли, що випливає із змісту постанови приватного нотаріуса Чуднівського РНО від 17.01.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Карповецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], так як даний будинок належав на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року і після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивачка прийняла згідно заповіту в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійної права власності на вказане вище будинковолодіння в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно даних довідки Карповецької сільської ради від 16.12.2014 року № 1063 документи, на підставі яких був зроблений запис у погосподарській книзі щодо власника будинку [ADDRESS], не збереглися. Відповідно до змісту довідки Карповецької сільської ради від 11.09.2014 року № 1065, виданої на підставі погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки, будинок [ADDRESS] належав [PERSON] відповідно до діючого на той час законодавства, яке визнавало право власності на будівлі у сільській місцевості на підставі записів у погосподарських книгах. [PERSON], який помер [INFO] року, за життя не оформляв в установленому порядку правовстановлюючі документи на будинок, а згідно положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Даний будинок розташований на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні [PERSON] до дня його смерті і на яку даній особі був наданий дозвіл на приватизацію рішенням 16-ї сесії Карповецької сільської ради від 23.11.1993 року. Після смерті чоловіка його дружина [PERSON] прийняла спадщину згідно ст. 549 ч. 1 ЦК України 1963 року, звернувшись із заявою у нотаріальну контору, що підтверджується виданим їй 21.02.2001 року Свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] [INFO] року позивачка прийняла спадщину згідно заповіту в установленому законом порядку (відповідно до ст.ст. 1234,1269 ЦК України), в т.ч. на належне померлій житло, подавши заяву в нотаріальну контору та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки від 11.03.2013 року. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, не має. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, до [PERSON], вказавши, що з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина в сумі 400 гривень, щомісячно, з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з'явились, позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, відповідач подав заяву про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. Згідно свідоцтву про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] 07.08.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на "[PERSON]". Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу| України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які повинні бути стягнуті з відповідача на утримання дітей, суд враховує розмір прожиткового мінімуму, який Законом України "Про державний бюджет на 2014 рік" з 01.01.2014 року, тобто на момент розгляду справи, встановлений для дитини віком від 6 до 18 років на рівні 1286 гривень, та вважає, що позовні вимоги позивача в частині суми аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Зважаючи на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вбачає підстави для його задоволення. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, який підтримала у судовому засіданні і просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 22 квітня 1990 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції , актовий запис № 757. Посилається на те, що діти від шлюбу повнолітні. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2011 року. Проживають вони окремо. Чоловік проживає в їх спільній квартирі, а вона винаймає квартиру. Причиною припинення шлюбних віднсин було те, що відповідач зловживав спиртними напоями, постійно і безпідставно принижував її, були випадки коли бив її, зраджував, не працював і не піклувався про сім"ю. Раніше йшла на примирення заради дітей, зараз діти мають самостійне життя і терпіти знущання чоловіка вона не бажає На примирення не згодна категорично і вважає, що сім"я їх не може бути збережена. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. Вважає, що між ними може бути примирення. Суду підтвердив, що з 2011 року проживають окрем з позивачкою. Проти того, що піднімав на жінку руку фактично не заперечує, але вважає, що вона сама винна, так як перша починала сварки. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Сторони припинили спільне проживання з 2011 року, з того часу разом не проживали. Діти від шлюбу повнолітні. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Ніхто не може бути примушений до збереження сім"ї. Позивач наполягає на своїх вимогах розірвати шлюб і не згодна на примирення. Зважаючи на те, що подружжя проживає окремо більше трьох років і за цей час примирення між ними не відбулося, відповідач не зміг пояснити, які міри він приймав для збереження сім"ї, суд вважає, що збереження шлюбу буде порушувати інтереси дружини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, обов"язки по утриманню і вихованню дітей не виконує, діти знаходяться лише на її утриманні, в зв"язку з чим просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.1997 року. Згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER], серія [NUMBER], серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Довідка Карпилівської сільської ради від 09.09.2015 року підтверджує, що діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають з матір"ю [PERSON] в с.Карпилівка Сарненського району. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що проживають і знаходяться на утриманні матері, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття, при цьому враховує майновий стан кожного із сторін, потреби дітей шкільного віку і дошкільного віку та визначає розмір аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу).

Outcome: approved