Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання сплати боргу за спожиті комунальні послуги, вказуючи, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04.12.2003 року. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - відповідач [PERSON], з яким вона однією сім'єю не проживає з серпня 2012 року. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.03.2013 року шлюб між ними розірвано. Маючи намір продати вказану квартиру, вона не може цього зробити, оскільки в квартирі прописаний відповідач, який добровільно відмовляється знятись з реєстрації і який фактично в квартирі не проживає з вересня 2012 року. В зв'язку з цим просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Крім того, просить суд зобов'язати відповідача сплатити борг за спожиті комунальні послуги та квартплату в сумі 4279,41 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про вселення, вказуючи, що з 14.02.1999 року по 11.03.2013 року перебував в шлюбі з позивачкою. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.03.2013 року шлюб між ними розірвано. За період шлюбу він з відповідачкою провели спірній квартирі ремонт, зробили прибудови, внаслідок чого площа квартири збільшилась майже вдвічі. Бажає проживати у вищевказаній квартирі, користуватися нею, оскільки в квартиру існує два окремі входи та відповідна житлова площа. Однак з кінця серпня 2013 року позивачка унеможливила його проживання в квартирі, оскільки змінила замки від вхідних дверей. Іншого придатного для проживання житла в м.Ладижин в його власності немає. Відповідно до даних його паспорта він зареєстрований в [ADDRESS]. Просив суд вселити його у вказану квартиру. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали, зустрічний не визнали з підстав викладених в позовній заяві. Додатково [PERSON] пояснила, що [PERSON] в квартирі не проживає з серпня 2012 року. Дійсно замки вона поміняла в кінці серпня 2013 року, коли приїхала з дітьми з відпочинку і дізналась, що в її відсутність [PERSON] з квартири вивозив речі і меблі. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві та запереченнях. [PERSON] додатково пояснив, що він проживав і був зареєстрований у спірній квартирі і мав намір далі в ній проживати, оскільки за домовленістю з [PERSON] мав проживати в двох прибудованих кімнатах, які мали окремий вхід. Він тимчасово проживав в своїх батьків, однак в спірній квартирі були його речі. В квартирі він також проживав, в двох його кімнатах він спілкувався з дітьми. Маючи намір зробити в них ремонт і опалення, він вивіз речі і меблі. В кінці серпня 2013 року позивачка унеможливила користування квартирою, оскільки змінила замки від вхідних дверей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] необґрунтований і задоволенню не підлягає, проте, зустрічні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються: - ст.9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом; - ст.64 ЖК України - до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї; - ст.156 ЖК України - до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу; - ст.162 ЖК України - плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги; - ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.02.1999 року уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.10) Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.а.с.11-13). 04.12.2003 року [PERSON] було подаровано квартиру [ADDRESS], про що свідчить копія договору дарування (а.с.21). Відповідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В даному випадку такою обставиною є відсутність члена сім'ї без поважних причин без поважних причин понад один рік. Вказану обставину [PERSON] в судовому засіданні не довела, тому суд вважає, що [PERSON] не втратив права користування квартирою [ADDRESS]. Поряд з цим, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди в користуванні спірною квартирою, а тому останній підлягає вселенню в квартиру [ADDRESS]. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] 4279,41 грн., суд вважає, що в цій частині позов також не підлягає задоволенню, оскільки заявлений в інтересах третьої особи, яка такі вимоги не заявляє, оскільки КП «Добробут» за заявою [PERSON] в судовому засіданні виключено з учасників процесу. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Водночас відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказані обставини [PERSON] в судовому засіданні не доведені, тому в суду відсутні правові підстави зобов'язувати орган реєстрації зобов'язувати зняти [PERSON] з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved