Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 27 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, між ними було укладено шлюб, актовий запис № 733. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Посилається на те, що вона та чоловік близько чотирьох з половиною років не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом. Вказує на те, що причиною розірвання шлюбу є суб'єктивні непорозуміння, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, в результаті чого почали виникати постійні сварки та скандали. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Зважаючи на викладене, просить суд шлюб укладений з [PERSON] - розірвати та повернути дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 червня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 733, сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положень ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд встановив, що сім'я розпалась через те, що між сторонами виникали суперечки та непорозуміння, в результаті чого між ними склалися неприязні відносини. Сторони не проживають разом, близько чотирьох з половиною років не підтримують подружніх відносин, жодна із сторін не намагалися примиритися та зберегти сім'ю. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам і шлюб слід розірвати. Що стосується прохання позивача про поновлення їй дошлюбного прізвища «[PERSON]», то суд вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначенням засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Нормою ч. 6 ст. 15 цього ж Закону, передбачено, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Згідно ч. 8 ст. 15 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" про державну реєстрацію розірвання шлюбу в паспортах громадянина України робиться відмітка про розірвання шлюбу із зазначенням прізвища, імені та по батькові особи, з якою розірвано шлюб, та місця і дати державної реєстрації розірвання шлюбу. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність звернення позивачки в даному випадку до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану для вирішення питання про зміну прізвища на дошлюбне, у зв'язку з реєстрацією розірвання шлюбу. Положенням ч.8 ст. 235 ЦПК України передбачено зазначення про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, у рішенні про розірвання шлюбу, яке виноситься в порядку розгляду справ окремого провадження. Позивачка ж ставить питання про розірвання шлюбу з відповідачем в порядку позовного провадження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вирішення даного питання не входить до компетенції суду. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved