Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Будсервіс» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми виплат на відрядження у розмірі - 519 125,16 гривень. В підтвердження позову позивач посилається на те, що 23 жовтня 2018 року він уклав строковий трудовий договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна компанія «Будсервіс» для виконання робіт по реконструкції 2-х енергоблоків теплоелектростанції «АL-НІSWA» у м. Аден Республіки Ємен на посаді інженера- енергетика. Дія трудового договору була припинена 07 липня 2019 року, а 08 липня 2019 року він був звільнений за згодою сторін, згідно ст. З6 п.1КЗпП України. Це підтверджується трудовим договором від 23 жовтня 2018 року, записами у його трудовій книжці. За час його знаходження у трудових відносинах з відповідачем, відповідно до умов трудового договору з боку останнього йому повинні були нараховуватися виплати на відрядження щомісячно у розмірі, еквівалентному 2 500 доларів США. Крім того, через перевищення норм тривалості роботи в місяць ( 200 чоловікогодин ) згідно наказу ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Будсервіс» від 25 жовтня 2018 року № 311-К, який вступив в силу з 04 серпня 2018 року, за формулою - місячний оклад поділити на 200 чоловікогодин та помножити на фактично відпрацьовані чоловікогодини, йому була встановлена доплата до виплат на відрядження у розмірі, еквівалентному 500 доларів США кожного місяця. Таким чином, його щомісячні виплати на відрядження становили розмір, еквівалентний 3000 доларів США. У жовтні 2018 року за неповний відпрацьований місяць він заробив еквівалент 520 доларів США, з листопада 2018 року по червень 2019 року щомісячно еквівалент 3000 доларів США, за неповний відпрацьований липень 2019 року - еквівалент 670 доларів США. Всього за період з 23 жовтня 2018 року по 07 липня 2019 року розмір його виплат на відрядження склав суму, еквівалентну 25 190 доларів США, що згідно діючого на день подання до суду позовної заяви офіційного курсу НБУ 2479, 8021 гривень за 100 доларов США складає 624 661 ( шістсот двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят одна ) гривня 62 копійки. 23 жовтня 2018 року на оплату відрядження від відповідача ним було отримано 300 доларів США, 04 липня 2019 року - 200 доларів США, всього 500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на сьогодні становить 12 399 гривень. 3 каси ним було отримано 50 000 гривень. Тобто на момент звільнення він отримав в рахунок оплати на відрядження 62 399 гривень. Також після звільнення він тричі отримав на банківську картку гроші - 08 липня 2019 року - 1500 гривень, 12 липня 2019 року - 6493, 79 гривень, 14 серпня 2019 року - 36 143, 67 гривень, всього в сумі 44 137, 46 гривень. Всього він отримав виплати на відрядження з урахуванн ям курсу НБУ України на суму 106 536, 46 гривень. Таким чином, з урахуванням курсу НБУ заборгованість відповідача перед ним з виплат на відрядження складає -519 125 (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 16 копійок ( 624661,62 гривень мінус 106536, 46 гривень). Підтвердженням факту існування заборгованості є розрахунок заборгованості, який завірений боржником, довідкою боржника про розмір заборгованості, іншими доданими документами. Згідно ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. За ч.І ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до мети Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95 термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. На даний час відповідач ухиляється від сплати заборгованості, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно -інвестиційна компанія «Будсервіс», нараховану, але не виплачену йому суму виплат на відрядження у розмірі 519 125 ( п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять ) гривень 16 копійок, за період з 23 жовтня 2018 року по 07 липня 2019 року. У судове засідання позивача [PERSON] не з`явився, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу за його відсутності за наявними в справі матеріалами, не заперечує проти заочного розгляду справи. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Будсервіс» у судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позивачем до сьогоднішнього дня не надано ТОВ «БІК «Будсервіс» звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, а відсутність підписаного позивачем та наданого товариству звіту унеможливлює проведення будь-яких розрахунків за відрядження, оскільки це обов`язковий бухгалтерський документ і без цієї калькуляції відповідач не має можливості надати свої ґрунтовні заперечення, щодо вказаного позивачем розміру заборгованості з виплат на відрядження. Позивач категорично відмовився від надання і підписання звіту під час подання заяви про звільнення, що призвело до неможливості здійснити товариством розрахунок та виплати. Крім того, позивач не працював у день звільнення, а в подальшому не пред`являв товариству вимогу про розрахунок. Отже товариство переконане, що позовна заява подана передчасно і з порушенням встановленого діючим законодавством України порядку врегулювання питань пов`язаних із проведенням взаємних розрахунків між працівником та роботодавцем при звільненні. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. 20 листопада 2019 року ухвалою Дергачівського районного суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20 грудня 2019 року на 09 годин 00 хвилин. 25 серпня 2020 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 24 вересня 2020 року на 09 годин 00 хвилин. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи 23 жовтня 2018 року позивач [PERSON] уклав трудовий договір з відповідачем та був прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно інвестиційна компанія «Будсервіс» на посаду інженера- енергетика, згідно наказу №309-К від 23.10.2018, для виконання робіт по реконструкції 2-х енергоблоків теплоелектростанції «АL-НІSWA» у м. Аден Республіки Ємен. Згідно витягу з наказу №384-К від 08 липня 2019 року, позивач був звільнений за згодою сторін, згідно ст. З6 п.1КЗпП України. Це підтверджується трудовим договором від 23 жовтня 2018 року та записами у його трудовій книжці. При звільненні позивачу не сплатили кошти, які він заробив під час перебування в закордонному відрядженні, незважаючи на те, що генеральний директор ТОВ «БІК «Будсервіс» [PERSON] письмово зобов`язався виплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 22500,00 доларів США, які він заробив під час перебування в закордонному відрядженні в термін до 30 вересня 2019 року. Позивачем були використані кошти на відрядження, згідно звіту про використання коштів, виданих на відрядження від 22.10.2019. Наказом №311-К від 25 жовтня 2018 який вступив в силу з 04 серпня 2018 року, за формулою - місячний оклад поділити на 200 чоловікогодин та помножити на фактично відпрацьовані чоловікогодини, позивачу була встановлена доплата до виплат на відрядження у розмірі, еквівалентному 500 доларів США кожного місяця. Таким чином, його щомісячні виплати на відрядження становили розмір, еквівалентний 3000 доларів США. Підтвердженням факту існування заборгованості є розрахунок заборгованості, який завірений боржником, довідкою боржника про розмір заборгованості. Відповідно наданого розрахунку з виплат на відрядження, з урахуванням виплачених коштів, заборгованість відповідача перед позивачем складає - 519 125 ( п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять ) гривень 16 копійок за період з 23 жовтня 2018 року по 07 липня 2019 року. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першої ст.47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Відповідно до мети Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95 термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до Закону Украйни «Про оплату праці» заробітна плата повинна мати__ наступну структуру: 1) основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, посадових обов`язків). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; 2) додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи і особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені чиним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань та функцій; 3) інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це винагорода за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами, компенсаційні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або здійснюються понад установленими нормами. До теперішнього часу відповідач продовжує ухилятися від своїх зобов`язань. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Всього сума, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 519125 (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 16 копійок. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст.47,116,121 КЗпП,

Outcome: approved