Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

31 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 19 вересня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, [INFO] у нас народився син [PERSON] , спільне подружнє життя із [PERSON] не склалося, тому шлюб розірвали. Позивач вказує, що відповідач фактично з народження сина не приймав участі у його житті ні морально, ні матеріально, тому нею було подано позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. 16.01.2015 року Нововолинським міським судом Волинської області було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] в її користь в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що їхній син відвідував Нововолинський дошкільний навчальний заклад №6 Нововолинської міської ради з 22.09.2014 року по 23.08.2018 року, батько жодного разу не відвідав його, не цікавився у працівників закладу його дошкільним життям, ні разу не здійснив оплати за харчування, ніколи не телефонував їй, щоб поцікавитися дошкільним життям та успіхами сина. Зазначає, що дитина навчається в Нововолинській ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Нововолинської міської ради Волинської області і ситуація аналогічна, потребує значних коштів для належного утримання та розвитку, син відвідує різні гуртки, логопеда, відвідує психолога. Позивач зазначає, що вдруге вийшла заміж і народила ще двох діток - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , син проживає з ними та її теперішнього чоловіка - [PERSON] вважає своїм батьком, з яким у них склались чудові відносини, вони створили усі умови для належного проживання та розвитку сина. Харчування, одяг, дозвілля, лікування у разі потреби - все це на обов`язок її теперішнього чоловіка, оскільки перебуває в декретній відпустці, не працює у зв`язку з чим не має доходу. Зазначає, що син не згадує свого батька, якому жодних перешкод для їхнього спілкування вона ніколи не чинила, а навпаки завжди хотіла, щоб дитина мала турботливого батька. Позивач вказує, що відповідач жодним чином не піклуються про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, абсолютно не спілкуються з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Томупозивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Нововолинського міського суду Волинської області 16 січня 2015 року по справі № 165/2807/14-ц, та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з індексацією відповідно до закону, та стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. та за надану правничу допомогу (додано попередній орієнтовний розрахунок). До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. До проведення судового засідання представник третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Думич І.О. подала до суду письмову заяву, не заперечує щодо задоволення позову, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.56, 57), дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.6), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.7), копію рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.8), копію рішення суду про стягнення аліментів (а.с.9), довідки Нововолинського закладу дошкільної освіти №6 Нововолинської міської ради Волинської області від 17.10.2019 року №42, від 21.10.2019 року №128/02-23 (а.с.10, 11), довідку Нововолинського УСЗН від 21.10.2019 року №1141 про доходи позивача (а.с.12), копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2015 року (а.с.13), акт про фактичне місце проживання позивача від 16.10.2019 року (а.с.14), копію свідоцтва про шлюб (а.с.15), копії свідоцтв про народження (а.с.16, 17), довідку Волинського обласного благодійного фонду "Карітас - Волинь" вих. №41 від 13.11.2019 року (а.с.44), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухилився від обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не утримує його, а також не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться його життям, здоров`ям, вихованням, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Судом встановлені обставини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому з метою захисту прав малолітньої дитини, яка залишилась без батьківського піклування та опіки, суд позбавляє [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи вказані норми, приймаючи до уваги збільшення потреб дитини відповідного віку у витратах на освіту та оздоровлення, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 16.01.2015 року (а.с.9), що стягуються з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з індексацією відповідно до закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 768,40 грн. понесених судових витрат по оплаті судового збору, що підтверджується документально (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved