Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

15 липня 2015р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 04.04.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір №DNHDGK0000000080, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 52200,00 доларів США строком до 05.04.2028р, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 25.12.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 165825,49 доларів США. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № DNHDGK0000000080 від 04.04.2008 року у розмірі 165825,49 долари США, що за курсом 22,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.12.2015р. складає 3807353,25грн. та судовий збір у розмірі 44453,76грн. (а.с.1-3). \~В судовому засіданні представник позивача не зявився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі також просив стягнути витрати повязані з подачею оголошення (а.с.3,61). Відповідач в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, газету «Віст Придніпровя» (а.с.58). Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DNHDGK0000000080, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 52200,00 доларів США, строком до 05.04.2028р. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 510,93 доларів США (а.с.10-12). Відповідно до даного договору, п.8.1 предметом застави за договором є будинок що знаходиться за адресою вул. Чаплинська буд. 35 м. Дніпропетровськ, який належить позичальнику на підставі права власності. Відповідно до п. 8.4 договору при порушенні позичальником зобовязання із погашення кредиту , позичальник сплачує баку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNHDGK0000000080 [PERSON] станом на 25.12.2015 рік має заборгованість у розмірі 165825,49 долари США, яка складається з: 43511,88 доларів США заборгованості за кредитом, 35038,37 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2525,72 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 84749,52 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-9). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України \~ виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Заперечення відповідача, щодо недотримання банком істотних умов договору та те, що договір є неукладеним суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував кредитно-заставний договір, для придбання автомобіля, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконали прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~ Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 25.12.2015р. 22,96 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме за сумою кредиту (43511,88 дол. США + 35038,37 дол. США + 2525,72 дол. США + 84749,52 дол. США) Х 22,96 = 165825,49 дол. США Х 22,96 = 3807353,25 (грн.) Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved