Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

15 травня 2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій позивач просив визнати за ним право на земельну ділянку №110 для ведення садівництва площею 0,06 га в [ADDRESS] (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 вересня 1997 року позивач, на підставі рішення виконкому Кіровської сільської ради набув у власність земельну ділянку № 110 для ведення садівництва площею 0,06 га в [ADDRESS] 08 лютого 2000 року позивач на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки набув у власність земельну ділянку № 119 для ведення садівництва площею 0,06 га в [ADDRESS] Земельні ділянки № 110 та № 119 мають спільну межу та, фактично, при їх об`єднанні створюють єдиний масив. Після укладення договору купівлі-продажу ділянки №119 позивач звернувся до сільської ради з заявою про оформлення правовстановлюючого документу Державного акту на ділянку № 110 , проте, замість видачі окремого документу на придбану ділянку, відповідачем було знесені відомості про ділянку № 119 до державного акту, який посвідчує право позивача на ділянку № 110 . Виправлення в державному акті були внесеними всупереч норм законодавства, а тому право позивача на земельну ділянку № 110 для ведення садівництва площею 0,06 га в [ADDRESS] піддається сумніву. Ухвалою від 31 травня 2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а. с. 33). Ухвалою від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява (клопотання) про розгляд справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача, Кучаківської сільради Бориспільського району Київської області, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, на адресу адресу суду надійшов лист за підписом сільського голови М. М.Дженжебір (а.с.36), в якому просять суд розглянути справу без представника сільради. Дослідивши подані заяви сторін та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №086426 (а.с. 25), позивачу [PERSON] , належить на праві власності земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована на території Кіровської сільської ради, цільовим призначенням для ведення садівництва. Згідно з довідкою № 1212, виданою виконкомом Кіровської сільської ради 14 вересня 2011 року встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ № 086426 на ім`я [PERSON] зареєстрований в книзі запису/ реєстрації/Державних актів на право приватної власності на землю на території Кіровської сільської ради за №1000 від 03 вересня 1997 року (а.с. 28). 08 лютого 2000 року позивач придбав земельну ділянку розміром 0,06 га, що знаходиться в [ADDRESS], цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується Договором від 08 лютого 2000 року (а.с. 26). У судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №086426 (а.с. 25), позивачу [PERSON] , належить на праві власності земельна ділянка площею 0,06 га, що розташована на території Кіровської сільської ради, цільовим призначенням для ведення садівництва. З дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №086426 (а.с. 25) вбачається, що до вказаного акту внесено виправлення змінено площу та межі земельної ділянки, внаслідок чого площа земельної ділянки складає 0,12 га. Згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 №43 та втратила чинність 23.08.2013 року, не було передбачено порядку внесення змін у Державний акт. Водночас, право власності [PERSON] на земельну ділянку № 110 , площею 0,06 гектарів, яка надана йому в користування в 1989 році на підставі протоколу №48 від 18 квітня 1989 року та земельну ділянку № 119 , придбану ним на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2000 року №209, підтверджується Довідкою, виданою Головою садового товариства «Травневе-2» [PERSON] . (а.с.30). Згідно з Викопіровкою із генплану земельних ділянок № 110 і №119 члена Громадської організації СТ «Травневе-2» [PERSON] , встановлено, що дані земельні ділянки мають спільну межу (а.с. 27). Як зазначає позивач, та як встановлено в судовому засіданні, правовстановлюючий документ на земельну ділянку № 110 був зіпсований відповідачем, шляхом внесення виправлень в Державний акт І-КВ № 086426 в супереч приписам діючого законодавства. Так, оскільки позивач має намір присвоїти кадастрові номери належним йому земельним ділянкам № 110 та №119, однак земельні організації відмовляються в розроблені відповідної документації, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Пунктом 3 ч. 3 ст. 10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Крім того відповідно до ч. 2 статті 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved