Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

15 липня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати відповідача -Головне управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областіскасувати в Державному земельному кадастрі інформацію про земельні ділянки площею 0,2489 га з кадастровим номером 4823382601:01:025:0010 та площею 0,04 га з кадастровим номером 4823382601:01:025:0009, за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказував, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року визнано недійсними Державні акти про право приватної власності на земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] а: - серії [NUMBER] 11553, виданий 4 червня 1997 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] на ділянку площею 0,04 га для ведення підсобного господарства; - серії [NUMBER] № [NUMBER] , виданий 4 червня 1997 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] на ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до рішень державного реєстратора 28.10.2016р. право власності [PERSON] та [PERSON] було скасовано, проте, на сьогоднішній день в Державному земельному кадастрі є зареєстрованими зазначені земельні ділянки. Позивач має намір укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею 0,0104 га для ведення особистого підсобного господарства, яка на сьогоднішній день на підставі державного акту №007642 належить колишньому власнику житлового будинку [PERSON] , однак, не може цього зробити, оскільки для оформлення угоди потрібен витяг ДЗК. Проте, такий витяг отримати не можливо, оскільки існує накладання земельних ділянок. При цьому, слід зауважити, що [PERSON] та [PERSON] , незважаючи на те, що правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності на вищезазначені ділянки скасовані, на сьогоднішній день продовжують незаконно займати ці ділянки, чим також порушують права позивача як власника та землекористувача суміжної ділянки, мотивуючи це тим, що вищезазначені ділянки є сформованими об`єктами. На звернення позивача до Головного управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областіщодо скасування державної реєстрації земельних ділянок зареєстрованих за [PERSON] та [PERSON] , йому було повідомлено, що скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастру відбувається лише у двох випадках: поділу чи об`єднання земельних ділянок; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. В зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про скасування реєстрації вищезазначених земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Ухвалою судді\~від 06\~серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначене підготовче судове засідання. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Тобто скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду законом не передбачено. Таким чином спосіб захисту, який обрав позивач не відповідає закону. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не може втручатись в професійну діяльність Державного кадастрового реєстратора під час здійснення ним своїх обов`язків, а тому не може бути відповідачем по даній справі. Треті особи [PERSON] і [PERSON] надіслали пояснення щодо позову, в яких просили відмовити в задоволенні позову та зазначили, що [PERSON] з 1997 року є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та споруд площею 0,23 га, яка є частиною земельної ділянки з розташованим на ній недобудованим житловим будинком, яка раніше належала [PERSON] . В даний час земельна ділянка [PERSON] , право власності на яку підтверджено рішенням суду, є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] , але земельна ділянка площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,23 га є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] і не є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] . Позивач вказує на свій намір укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,0104 га для ведення особистого підсобного господарства, яка на сьогоднішній день належить колишньому власнику житлового будинку - [PERSON] . Заявлений позивачем намір укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки є припущенням. Позивач не надав суду договір купівлі-продажу земельної ділянки, який він не може зареєструвати нотаріально у зв`язку з відсутністю реєстрації земельної ділянки в ДЗК, не надав технічну документацію, необхідну для реєстрації земельної ділянки в ДЗК, позивач не вказує причину накладення земельної ділянки [PERSON] на суміжну земельну ділянку, не надає відмову державного кадастрового реєстратора в реєстрації земельної ділянки в ДЗК. Тому, вважають протиправною спробу позивача зареєструвати земельну ділянку [PERSON] шляхом скасування кадастрового номера суміжної земельної ділянки. Власником суміжній земельній ділянки площею 0,0104 га є [PERSON] . Позивач не має повноважень на реєстрацію земельної ділянки [PERSON] в ДЗК. Рішення суду від 20 січня 2014 року не може бути підставою для скасування права власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] [PERSON] не є власником спірної земельної ділянки, так як рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 липня 2012 року він не визнаний власником зазначеної земельної ділянки. Правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження за фактом порушень при реєстрації земельних ділянок. У своєму запереченні на відзив позивач [PERSON] зазначив, що він за договором купівлі-продажу №601 від 14 травня 2001 року придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . За зазначеної адресою розташовані дві земельні ділянки, площею 0,0104 га для ведення підсобного господарства та 0,2500 га для індивідуального житлового будівництва. При цьому, на сьогоднішній день він є власником земельної ділянки , площею 0,25 га, кадастровий номер 4823382600:01:025:0014 га, і відомості про нього, як власника включені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, такі відомості також містяться і в Державному земельному кадастрі. При цьому належна йому земельна ділянка межує з земельною ділянкою по [ADDRESS] , відповідно до плану від точки Е до Є. Дійсно, на сьогоднішній день [PERSON] є власником іншої земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,0104га. Посилання відповідача щодо неналежного позивача є неправомірними. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року було визнано недійсними державні акти про право приватної власності на земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] , які видавалися на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Саме за позовом позивача і було прийняте таке рішення, таким чином суд визнав його позивачем, тобто особою, чиї права та інтереси порушуються такими державними актами, а відтак і наявність реєстрації таких ділянок в Державному земельному кадастрі як об`єктів цивільного права, стосується моїх прав та інтересів. Проте, незважаючи на встановлену судом відсутність правової підстави для формування цих ділянок у розмірах та площах зазначених в державних актах, інформація про ці земельні ділянки досі залишається в Державному земельному кадастрі. 21 листопада 2019 року від [PERSON] надійшла позовна заява до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , в якій вона просить зобов`язати Головне управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областіскасувати в Державному земельному кадастрі інформацію про земельну ділянку, площею 0,2489 га з кадастровим номером 4823382601:01:025:0010 та площею 0,04 га з кадастровим номером 4823382601:01:025:0009, за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що 14 травня 2001 року на універсальній товарній біржі «Марія» вона уклала договір купівлі- продажу з [PERSON] , за яким продала йому належний їй житловий будинок та земельні ділянки по [ADDRESS] . Проте, за невідомими їй причинами ( внаслідок халатності працівників біржі) в договорі купівлі-продажу було зазначено лише про продаж житлового будинку. В подальшому, [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду з позовами про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на земельні ділянки. 05 вересня 2006 року було задоволено його позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та 28.09.2009 року позов про визнання права власності на земельні ділянки по [ADDRESS] . Однак, за апеляційною скаргою [PERSON] рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.09.2009 року про визнання права власності на земельну ділянку було скасоване рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10 липня 2012 року. Проте, в своєму рішенні щодо права власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, апеляційний суд Миколаївської області зазначив, що оскільки [PERSON] став власником житлового будинку [ADDRESS] , то відповідно до вимог ст.30 ЗК України до нього перейшло право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, яка надавалася їй для індивідуального житлового будівництва, тому [PERSON] має право на оформлення цієї земельної ділянки. В подальшому, [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку, площею 0,25га по [ADDRESS] , а вона в теперішній час вважається власником земельної ділянки, площею 0,0104 га. З метою укладення цивільно-правового договору з [PERSON] про продаж земельної ділянки, площею 0,0104га, вона звернулася до фізичної особи - підприємця [PERSON] для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), а після розробки такої документації - у Відділ у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області для внесення відомостей про земельну ділянку, площею 0,0104 га по [ADDRESS] . Однак, у внесенні відомостей про ділянку в ДЗК було відмовлено, оскільки така ділянка перетинається з ділянкою 4823382601:01:025:0010, площа співпадає на 0,9091% , та ділянкою 4823382601:01:025:0009, площа співпадає на 29,0909%. Зазначені земельні ділянки належали [PERSON] (площею 0,04 га) та [PERSON] ( площею 0,25 га) на підставі державних актів про право приватної власності на земельні ділянки , видані 04 червня 1997 року Лиманівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, які рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року визнані недійсними. Підставою для прийняття такого рішення стало встановлення судом тієї обставини, що рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,25 га та земельної ділянки, площею 0,04 га не приймалося. Відповідно до рішень державного реєстратора 28.102016р. право власності [PERSON] та [PERSON] було скасовано. Проте, на сьогоднішній день в Державному земельному кадастрі є зареєстрованими зазначені земельні ділянки, що є перешкодою у внесенні відомостей про належну їй земельну ділянку у Державний земельний кадастр, в зв`язку із наявним перетином. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації земельних ділянок, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації земельних ділянок. Треті особи [PERSON] і [PERSON] надіслали спільне пояснення щодо позову [PERSON] , в якому зазначили, що відсутні підстави в задоволенні позовної заяви [PERSON] Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] надіслала відповідь на пояснення [PERSON] і [PERSON] в якій зазначила, що [PERSON] і [PERSON] не мають права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 4823382601:01:025:0010 та 4823382601:01:025:0009, але існування в державному земельному кадастрі інформації про такі ділянки є перешкодою для внесення відомостей про земельну ділянку, площею 0,0104 га, яка на сьогоднішній день зареєстрована за нею. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він просив відмовити у задоволенні позову та вказав, що скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду законом не передбачено. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] надіслала заперечення на відзив в якому зазначила, що земельні ділянки з кадастровими номерами 4823382601:01:025:0010 та 4823382601:01:025:0009 накладаються на ділянку, яка їй належить, в зв`язку з чим вона не може зареєструвати свою ділянку в державному земельному кадастрі та не може нею розпорядитися. В зв`язку з чим просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] адвокат Колесник Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач -Головне управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській області в судове засідання свого представника не направив про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] , який діє від свого імені та представляє інтереси за довіреністю третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволенні їх позовів. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року, визнано недійсними Державні акти про право приватної власності на земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] а:- -\~серії [NUMBER] 11553,\~виданий 4\~червня 1997\~року Лиманівською\~сільською радою\~Жовтневого району\~Миколаївської області\~ [PERSON] на\~ділянку площею\~0,04\~га для\~ведення підсобного\~господарства;-\~серії [NUMBER] \~№ [NUMBER] ,\~виданий 4\~червня 1997\~року Лиманівською\~сільською радою\~Жовтневого району\~Миколаївської області\~ [PERSON] на\~ділянку площею\~0,25\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку.\~Вказане рішення\~залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2014 року (Том№1 а.с.10-15). Згідно приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року, встановлено що 14 травня 2001 року [PERSON] уклав на товарній біржі Марія договір купівлі-продажу, за яким купив будинок у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] попередня [ADDRESS] [ADDRESS] ). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 5 вересня 2006 року даний договір був визнаний дійсним. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.06.2014 р. і 18.06.2014р., [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, огорожами та спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки, розташованою за цією адресою, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (Том№1 а.с.128-130). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І [NUMBER] 007642 від 27 грудня 1999 року, земельна ділянка площею 0,0104 га, розташована на території Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області належить [PERSON] (Том№1 а.с.208). Як вбачається з Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до рішень державного реєстратора 28.10.2016р. право власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 4823382601:01:025:0010 та 4823382601:01:025:0009 було скасовано, на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року (Том№1 а.с.5-7). Відповідно до рішення Державного кадастрового реєстратора Колубаєва А.В. №РВ-4800617502019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у внесенні відомостей про ділянку [PERSON] в ДЗК було відмовлено, оскільки така ділянка перетинається з ділянкою 4823382601:01:025:0010, площа співпадає на 0,9091% перетин ділянок з ділянкою 4823382601:01:025:0009, площа співпадає на 29,0909% (Том №1 а.с. 225). Згідно відповідей Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 11.08.2014р.,Головного управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областіна адресу позивача [PERSON] від 08.09.2016р., Головного управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областівід\~22.08.2019р. щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок зареєстрованих за [PERSON] та [PERSON] , йому було повідомлено, що скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастру відбувається лише у двох випадках: поділу чи об`єднання земельних ділянок; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (Том№1 а.с.8-9, 121-122.). Посилання [PERSON] і [PERSON] щодо збереження права власності на земельні ділянки є помилковими, оскільки визнання недійсним правоустановчого документу, який посвідчував право власності, як правової підстави виникнення у них права власності на земельну ділянку, є наслідком припинення в останніх речового права. Щодо незаконності\~реєстрації земельної\~ділянки за\~ [PERSON] \~та незаконного\~внесення змін\~до ДЗК\~то рішенням\~Жовтневого районного\~суду Миколаївської\~області від\~11\~жовтня 2019\~року відмовлено\~узадоволенні\~позову [PERSON] \~до [PERSON] ,\~державного кадастрового\~реєстратора відділу\~Держземагенства у\~Вітовському районі\~Миколаївської області\~Рябова Данила\~Степановича,\~державного реєстратора\~Реєстраційної служби\~Жовтневого районного\~управління юстиції\~Миколаївської області\~Коржа Миколи\~Вікторовича про\~визнання протиправним\~та скасування\~рішення державного\~кадастрового реєстратора\~про проведення\~державної реєстрації\~земельної ділянки,\~про визнання\~протиправним та\~скасування рішення\~державного реєстратора\~про реєстрацію\~права власності\~на земельну\~ділянку.\~Вказане рішення\~залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 січня 2020 року (Том№2 а.с.76-83). Крім того, з наданих [PERSON] документів в судовому засіданні, вбачається, що кадастровими реєстраторами вносилися зміни у 2015 році, тобто після реєстрації права власності за [PERSON] у 2014 році. При цьому, на день розгляду справи жодній особі про підозру у вчиненні несанкціонованих дій з інформацією державного земельного кадастру в рамках кримінального провадження не повідомлено. Щодо доводів [PERSON] і [PERSON] про відсутність у [PERSON] права власності на земельні ділянки, з урахуванням рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 липня 2012 року, така позиція є помилковою та такою, що ґрунтується на неправильному розумінні рішення суду, оскільки підставою для відмови в позові [PERSON] слугувало те, що до нього, як до власника житлового будинку, відповідно до вимог ст.30 ЗК України (1990р.) перейшло право власності і на земельну ділянку площею 0,25 га, яка надавалася [PERSON] для індивідуального житлового будівництва, а тому у нього, як у власника житлового будинку існує право на оформлення цієї земельної ділянки в порядку, передбаченому ст.23 ЗК України (1990 р.). Тобто, для доведення права власності [PERSON] на землю рішення суду не вимагається. Відповідач -Головне управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областізазначає, що є не належним відповідачем по справі та не може втручатись у діяльність державного кадастрового реєстратора. Разом з тим, відповідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» державний кадастровий реєстратор є суб`єктом надання адміністративної послуги у сфері Державного земельного кадастру. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених\~Законом України "Про Державний земельний кадастр"\~та цим Порядком. З чого\~слідує,\~що державний\~кадастровий реєстратор\~є працівником\~територіального органу\~Держгеокадастру,\~який здійснює\~свої дії\~від імені\~цього органу,\~в зв`язку\~з чим\~Головне управління\~Держгеокадастру у\~Миколаївській областіє належним відповідачем у справі. Відповідно до ст. 193 ЗК України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів. Статтею 194 ЗК України встановлено, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно ч.ч.1-2\~ст.24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр»\~Державна реєстрація\~земельної ділянки\~здійснюється при\~її формуванні\~шляхом відкриття\~Поземельної книги\~на таку\~ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішеннями судів неодноразово встановлювалося, що 27 грудня 1999 року на підставі рішень Лиманівської сільської ради №6 від 11 червня 1999 року про затвердження технічної документації та про передачу у власність земельних ділянок [PERSON] видані державні акти на .право власності на земельні ділянки площами 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і 0,0104 га для ведення особистого підсобного господарства. 14 травня 2001 року [PERSON] продала [PERSON] на підставі укладеного на товарній біржі «Марія» договору купівлі -продажу житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2006 року вказаний договір був визнаний дійсним. У зв`язку з переходом права власності на будинок до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, яку він зареєстрував в установленому законом порядку. Крім того, рішенням Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 11 від 16 червня 2006 року земельна ділянка площею 0,2604 га, по [ADDRESS] передана у власність [PERSON] , а рішенням № 5 від 29 квітня 2014 року сільська рада затвердила технічну документацію про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га за вказаною адресою. Вказані обставини встановлені постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2018 року, яка набрала законної сили. Як зазначено в позовах [PERSON] і [PERSON] між ними існувала домовленість про продаж [PERSON] будинку та двох земельних ділянок, однак в договорі було зазначено про продаж лише будинку. З метою укладання цивільно-правового договору з [PERSON] про продаж земельної ділянки, площею 0.0104га, [PERSON] звернулася до фізичної особи - підприємця [PERSON] для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), а після розробки такої документації - у Відділ у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області для внесення відомостей про земельну ділянку, площею 0,0104га. Однак, у внесенні відомостей про дану ділянку в ДЗК було відмовлено, оскільки така ділянка перетинається з ділянкою 4823382601:01:025:0010, площа співпадає на 0,9091% та ділянкою 4823382601:01:025:0009, площа співпадає на 29,0909%. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року визнані недійсними Державні акти\~про право\~приватної власності\~на земельні\~ділянки,\~ які належали [PERSON] (кадастровий номер 4823382601:01:025:0009) та [PERSON] ( кадастровий номер 4823382601:01:025:0010). Відповідно до рішень державного реєстратора 28.10.2016р. право власності [PERSON] та [PERSON] скасовано. Однак в Державному земельному кадастрі є зареєстрованими зазначені земельні ділянки, що є перешкодою у внесенні відомостей про належну [PERSON] земельну ділянку у Державний земельний кадастр, в зв`язку із наявним перетином. Таким чином, наявність реєстрації вищезазначених земельних ділянок в Державному земельному кадастрі перешкоджають [PERSON] і [PERSON] вільно розпоряджатися та оформити земельні ділянки відповідно до досягнутої раніше між ними угоди. Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (зі змінами внесеними Законом\~№ 340-IX\~від 05.12.2019 року)Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд приходить до висновку що позови [PERSON] і [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого ст.16 ЦК України.

Outcome: approved