Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

15.08.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від [PERSON] до Петриківської районної державної адміністрації, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Петриківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину за законом. У позові зазначено, що 14 березня 2001 року помер батько позивача, тобто [PERSON]. З 1973 року по 1995 рік [PERSON] працював у КСП «ім. Суворова», що був розташований на території Петриківської селищної ради, а в 1997 році - пішов на пенсію. Позивач вказав, що відповідно до рішення № 43, від 26 квітня 2000 року, 10 сесії 23 скликання Петриківської селищної ради, [PERSON] перебуває у списку громадян - членів КСП ім. Суворова на право отримання земельної частки. Разом з тим, згідно довідки з відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області, від 26.06.2015 року, копію сертифікату надати не є можливим, у зв'язку з відсутністю в архіві відділу сертифікатів по КСП «ім. Суворова». Площа, за сертифікатом на право на земельну частку (пай) по КСП «ім. Суворова», складає 3,07 умовних кадастрових гектара, нормативно грошова оцінка якої складає 97593.20 грн. 27 січня 1995 року КСП ім. «Суворова», на виконання рішення Петриківської селищної ради, від 18.01.1995 року, видано державний акт на право колективної власності на землю за № IV-16. 16 червня 2000 року КСП ім. «Суворова» було реорганізовано у СВК «Дніпро», а 06 березня 2006 року державна реєстрація СВК «Дніпро» припинена на підставі рішення суду про ліквідацію юридичної особи банкрута, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ та організацій. Однак, позивач зауважує на тому, що при паюванні земель КСП «ім. Суворова», в порушення вимог Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» його батьку не було видано сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай). Також, позивач звертається до п. 2 Указу Президента України № 720/95, від 08.08.1995 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» де вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. [PERSON] враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно якого член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, а при неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності, через відсутність необхідної для цього землі, остання, відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позивач посилається на ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 року, де прописано, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. З огляду на викладене та з метою оформлення права власності на спадщину, після смерті батька, позивач, 25.05.2016 року, звернувся, із заявою, до Петриківської державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом Петриківської держнотконтори, 25.05.2016 року, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай). [PERSON] зауважує, що в ході розгляду справи встановлено, що частину спадщини, у розмірі ? її частини, фактично прийняла його рідна сестра, [PERSON], у звязку із чим ним було уточнено позовні вимоги. Отже, на теперішній час, позивач не може оформитись в спадкових правах через органи нотаріату, тому вимушений звернутись до суду з позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування, після смерті його батька, [PERSON], на ? частину земельної ділянки (паю), розміром 3.07 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 97\~593.20 грн, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району за межами населеного пункту. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача за наявними матеріалами у справі (а.с.52) Представник відповідача, Петриківської районної державної адміністрації, до суду не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.58,59). Представник від Петриківської державної нотаріальної контори до суду не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.28). Дослідивши надані докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] помер 14 березня 2001 року, про що є копія свідоцтва про смерть, серії І-КИ, № 538501, про що складено відповідний актовий запис № 29.(а.с.11). До моменту смерті [PERSON] проживав та був зареєстрованим за адресою: [INFO], мав такий склад сімї: доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO], про що є довідка № 971, від 19.04.2016 року, видана виконкомом Петриківської селищної ради. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 травня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 14.03.2001 року батька, [PERSON], через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.17). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43966933, від 25.05.2016 року підтверджено факт заведення спадкової справи № 59011788. Згідно архівної довідки про відпрацьовані вихододні, № К-485, від 03.11.2015 року, [PERSON] працював з 1973 року по 1995 рік та у 1997 році в колгоспі ім.. Суворова. Додатком є архівна довідка за № 486, від 03.11.2015 року, про відпрацьовані вихододні, де, також відображено роки роботи [PERSON] у колгоспі ім. Суворова: з 1973 року по 1995 рік та 1997 рік. (а.с.12,13) Долучено копію Державного акту на право колективної власності на землю, серії ДП, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім..Суворова Петриківського району Дніпропетровської області від Петриківської селищної ради народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області від 27.01.1995. У акті зазначено те, що власнику землі передається у колективну власність 5342,5 гектарів землі у межах згідно з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва. При цьому в додатку до державного акту серед списку осіб членів сільськогосподарського підприємства прізвище [PERSON] не значиться. З копії архівного витягу, № 77, від 26.03.2014 року, з додатку до рішення № 43, від 26.04.2000 року, 10 сесії 23 скликання Петриківської селищної ради, вбачається, що [PERSON] значиться у списку громадян членів КСП ім. Суворова на право земельної частки за № 281. З листа від відділу Держгеокадастру у Петриківському районі, від 07.09.2016 року, встановлено, що розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначено площею 3.07 га та затверджено розпорядженням Петриківської райдержадміністрації від 31.03.1997 року № 160 «Про паювання та видачу сертифікатів на право на земельний пай членам колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова», а з листа, від відділу Держземагенства у Петриківському районі, від 26.06.2015 року, встановлено, що вартість такої земельної частки (паю), станом на 01.01.2015 року, становить 97\~593.20 грн. Петриківська державна нотаріальна контора надала наступні відомості: 25 травня 2016 року на майно [PERSON], померлого 14.03.2001 року, заведено спадкову справу № 138/2016, за заявою про прийняття спадщини, шляхом спільного проживання із Спадкоємцем [PERSON]. Також, спадкоємцем майна померлого є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом спільного проживання з померлим, але до нотаріальної контори не зверталась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Інших заяв не надходило. У справі наявна копія свідоцтва про народження, серії І-КИ № 478404, [PERSON], [INFO], де батьками записано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 с.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Пунктом 1\~Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. У п.2 цього ж Указу Президента вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а при неможливості надати такій особі паю, через відсутність необхідної землі, остання, відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного смісцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Стаття 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 року, встановлює, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати і право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. [PERSON] є колишнім членом КСП «ім. Суворова», пенсіонером, але сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) йому не видано. Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.. Суворова Петриківського району видано 27.01.1995 року, однак [PERSON] в списку не значиться. Однакрішенням № 43, від 26.04.2000 року, 10 сесії 23 скликання Петриківської селищної ради було затверджено список громадянКСП ім.. Суворова, а землю надано з резервного фонду колективної власності КСП ім.. Суворова. Серед зазначеного списку міститься прізвище [PERSON] Уточнення сілищною радою в межах її повноважень списку осіб, які на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю мали право на земельну частку (пай), як члени колективного сільськогосподарського підприємства, свідчить про набуття [PERSON] такого права за життя. Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А у ст. 1261 того ж Кодексу записано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] є дитиною спадкодавця [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги, так само, як і донька останнього [PERSON]. На основі викладеного суд приходить до висновку доцільність задоволення позовних вимог. Судовий збір позивачем сплачено в повному обсязі та розподілу не підлягає.

Outcome: approved