Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

21.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила поділити спільне майно подружжя - житловий будинок, розташований в [ADDRESS], визнавши за нею право власності на Ѕ частину даного майна в ідеальних частках та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 по 2018 рік. У 2007 році подружжям за спільні кошти було придбано житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Право власності на нього зареєстровано за відповідачем. З посиланням на ст.. 60,70,71 Сімейного кодексу України, позивач просила задовольнити її вимоги В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач у судовому засіданні не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 червня 1998 року Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 21.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач придбав за 15000 гривень житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.09.2007р. договір купівлі-продажу визнаний дійсним та визнано право власності на вищевказане домоволодіння за [PERSON]. Право власності відповідача 27.09.2007р. зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.09.2018р. шлюб між сторонами було розірвано. За загальним правилом статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що спірне майно є його особистою приватною власністю, тобто ним не спростовано презумпцію спільності майна подружжя за статтею 60 СК України, а тому спірне нерухоме майно підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved