Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

29 березня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну порядку та способу стягнення аліментів, що стягуються на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2014 року, та згідно вимог позовної заяви просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, коштів які в 2014 році були стягнуті з відповідача на утримання дитини не вистачає та у звязку із зміною в законодавстві відповідач сплачує аліменти в значно меншому розмірі, ніж гарантовано чинним законодавством. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, справу просить розглянути у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, про що в справі мається розписка про вручення судової повістки, а також не надав письмових заперечень щодо суті позову. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено судом, сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач по справі [PERSON] . Згідно рішення Прилуцького міськрайоннного суду Чернігівської області від 08 грудня 2014 року відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч.ч.1, 2ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1ст.192 СК України розмір аліментів на дитину, визначений, зокрема, за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд виходить з того, що у сторін після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан, що в силу ст.192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповіднодо ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Враховуючи те, що у звязку із зміною сімейного законодавства з 08 липня 2017 року в Україні визначено мінімальний розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що справедливим буде задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] з 700 гривень до 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття . Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved