Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. З початку 2013 року позивач почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Від фактичного проживання у сторін по справі народилася донька [PERSON], [INFO]. З середини 2015 року позивач переїхала з с.Березань Біляївського району Одеської області на постійне проживання до [INFO], де на теперішній час постійно проживає разом зі своїми пятьма дітьми. Спільна донька на теперішній час знаходиться на повному утриманні матері, а відповідач [PERSON] щомісячно аліменти не виплачує. У звязку з тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі, що надасть їй, у разі несплати аліментів, отримувати допомогу від держави. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, вимоги позовної заяви підтримав. У випадку повторної неявки відповідача просив винести у справі заочне рішення (а.с.20). Відповідач у судові засідання двічі не зявлявся, заяв до суду про причини неявки не надходило. Належне повідомлення відповідача про дату, місце та час судового засідання міститься на а.с.а.с.17,19. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення, згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №399410 від 12.08.2014 року (а.с.4), батьками [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.02.2016 року (а.с.5) [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO], до складу сімї входять пятеро дітей, у тому числі дочка [PERSON], [INFO]. Має статус матері одиначки. Згідно довідки №1863 від 19.10.2016 року (а.с.6), виданої виконкомом Татарбунарської міської ради Одеської області, пятеро дітей, у тому числі [PERSON], [INFO], проживають з матірю [PERSON], [INFO], та знаходяться на її утриманні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, які є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Батько протягом останнього часу не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, спільна дочка знаходиться на утриманні матері [PERSON], тому суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 27 жовтня 2016 року. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн. 20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved