Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

19.10.2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Тулянка б.3 в с. Борщівка Балаклійського району Харківської області. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.11.2014 року [PERSON] є власником житлового будинку № 3 по вул. Тулянка в с. Борщівка Балаклійського району Харківської області. Відповідач [PERSON], як пояснила колишня власниця будинку, не є її родичем, а був зареєстрований як квартирант, який залишив помешкання ще в 2000 році, його місце перебування на даний час не відоме. 09.10.2018 року комісією під головуванням депутата Борщівської сільської ради [PERSON] був складений Акт обстеження житлово-побутових умов про не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з 2000 року. При обстеженні речі відповідача були відсутні і його самого у будинку виявлено не було. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на її бюджет. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.11.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2014 року, [PERSON] належить житловий будинок №3 по вул. Тулянка в с. Борщівка Балаклійського району Харківської області. Із довідки Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 18.10.2018 року № 455 вбачається, що за адресою: Харківська область с. Борщівка Балаклійського району вул. Тулянка б.3 зареєстровано місце проживання [PERSON] З акту від 09.10.2018 складеного депутатом Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [INFO] з 2000 року. Відповідно до положень ч.1 ст.383\~ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2000 року з власної волі, його речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у жовтні 2018 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений\~ст. 391 ЦК України. У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ст.\~141\~ЦПК України покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved