Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

21.07.2017 року орган опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання дитини на користь комунального закладу «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини» в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] являється біологічною матір'ю [PERSON], [INFO]. 19.05.2016 року розпорядженням голови Радомишльської РДА № 339 «Про влаштування малолітньої дитини в обласний будинок дитини», на підставі заяви відповідачки про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини, малолітню [PERSON], [INFO], було влаштовано до обласного Будинку дитини терміном до 6 місяців, а 03.01.2017 року дитину було взято на облік служби у справах дітей як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, що проживає в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, жодного разу дитину не провідувала, її життям та здоров'ям не цікавиться, виконувати свої батьківські обов'язки наміру не має, тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України, судом за останнім відомим місцем проживання відповідачки було надіслано повідомлення про виклик її до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом із доданими документами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідачки також було спрямовано листи про необхідність її явки в судові засідання. Відповідачка не з'явилась до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах. В жодне із призначених судом судових засідань відповідачка не з'явились. У зв'язку із чим, про дату, час та місце розгляду справи відповідачку було повідомлено шляхом публікації в пресі оголошення про виклик її до суду, а саме у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» № 201(6070) від 26 жовтня 2017 року. Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачка у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Тому, зі згоди сторони позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Представник органу опіки та піклування Радомишльської РДА у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є біологічною матір'ю [PERSON], [INFO] (відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України) (а.с.4,5,7). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], 18.05.2016 звернулась до головного лікаря Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини із заявою про тимчасове влаштування її дитини - [PERSON], [INFO], в будинок дитини на строк до шести місяців (а.с.8). Розпорядженням голови Радомишльської РДА Житомирської області від 19.05.2016 № 339 «Про влаштування малолітньої дитини в обласний будинок дитини», на підставі вказаної заяви відповідача, малолітню [PERSON], [INFO], було влаштовано до обласного Будинку дитини (а.с.9). Відповідно до Акту комісії по зв'язкам із батьками, діти яких знаходяться у комунальному закладі «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради від 24.11.2016, [PERSON] з 24.05.2016 батьки жодного разу не провідували, її життям не цікавились, у зв'язку з чим, адміністрація закладу вирішила звернутись до служби у справах дітей з метою з'ясувати, з яких причин батьки не відвідують дитину. При відсутності необхідних умов для нормального розвитку та виховання дитини, вирішити питання про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.10,11,12). 03.01.2017, відповідно до Наказу начальника служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області № 2, [PERSON] було взято на облік служби у справах дітей як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, що проживає в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с.13). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Радомишльської РДА Житомирської області від 06.06.2017, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.18). У матеріалах справи наявна характеристика випускниці групи № 3 ДПТНЗ «Радомишльський професійний ліцей» [PERSON], [INFO], згідно якої остання характеризується негативно (а.с.16). 12.05.2017 працівник служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області відібрав пояснення у [PERSON], відповідно до яких відповідач знає, де знаходиться її дитина, планує її забрати до себе, проте, наразі ні власного житла, ні постійного заробітку [PERSON] не має, тому і не відвідує дитину (а.с.17). Надані по справі докази вказують про свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дочку та займатись її вихованням. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Як випливає з Рішення Європейського суду з прав людини справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов'язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. В судове засідання відповідач не надала жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківських прав та відсутності її вини у невиконанні своїх обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її доньки, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків. Таким чином, оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню так як відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Також суд стягує із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], так як особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК). Разом з тим суд роз'яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до дитини. Враховуючи те, що [PERSON] являється працездатною особою, постійного місця роботи не має, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що вона спроможна сплачувати аліменти в розмірі 700,00 грн. на дочку, що буде відповідати, як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі з позовних вимог про позбавлення батьківських прав та з позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1 280,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved