Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Демарк» про розірвання договору строкового банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № 615017 від 04.01.2014 року, стягнення суми вкладу 40 000 гривень з урахуванням відсотків за користування грошовими коштами. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 04.01.2014 р. між ним та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № 615017 відповідно до якого він передав до установи банку грошові кошти в сумі 40 000 гривень із відсотковою ставкою 22 % річних, строк повернення вкладу визначений 13.01.2015 року. Вважає, що відповідач своїми діями по не нарахуванню та несплаті процентів за користування грошима порушує, як умови укладеного між сторонами договору, так і вимоги діючого законодавства, що регулюють зазначені правовідносини, у зв'язку з чим повинен нести відповідальність за невиконання зобов'язань за договором. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить договір строкового банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № 615017 від 04.01.2014 року, укладений між ним та банком розірвати, стягнути на його користь суму вкладу 40 000,00 гривень, судове засідання проводити у його відсутність, в разі неявки в судове засідання представника відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертались. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд визнав можливим справу розглянути у відсутності позивача і представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що 04.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 615017, відповідно до умов п.1.1. якого банк відкриває вкладнику депозитні рахунки [NUMBER] та [NUMBER] для залучення коштів зі строком зберігання вкладу 12 місяців та 5 днів, датою повернення вкладу є 13.01.2015 року. Згідно п. 1.2. Договору, вкладник вносить готівкою або перераховує з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку на відкритий в банку рахунок [NUMBER] первинний внесок в сумі 40 000,00 гривень, а банк приймає на зберігання ці грошові кошти і зараховує їх на рахунок [NUMBER] для подальшого зберігання. Згідно п. 1.3. Договору, за користування коштами, банк щомісяця нараховує проценти на суму вкладу з розрахунку 22% річних та сплачує готівкою щомісячно, починаючи з другого робочого дня наступного місяця (а.с.3). Як вбачається з копії квитанції від 04.01.2014р. позивачем було внесено первинний внесок за договором № 615017 в сумі 40 000,00 гривень (а.с.4). 17.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання договору №615017 від 04.01.2014 року, яка отримана банком (а.с.5). Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд приходить до висновку, що оскільки відповідач на день звернення позивача до суду не виконав своїх зобов'язань за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 615017 від 04.01.2014 року, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 400,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved