Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони спільно проживали без реєстрації шлюбу з 2004 року. У них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З 2009 року відповідач залишив дітей та проживає з іншою жінкою, з того часу останній з дітьми не зустрічався, не цікавився їхнім життям та здоров`ям. За таких обставин, посилаючись на норми СК України, вказуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей протягом тривалого часу, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2021 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, розгляд справи проводити в її відсутність. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Причини неявки суду не відомі. Третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надіслала до суду заяву, в якому просила справу розглядати у відсутності її представника. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29 жовтня 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 7) та копією свідоцтва про зміну імені від 12 березня 2020 року серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 26 листопада 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно з довідкою КНП "Дитяча міська поліклініка №3" Одеської міської ради неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . На амбулаторному прийомі з приводу профілактичних оглядів або захворювань, в поліклініці та вдома дітей супроводжувала тільки мати [PERSON] (позивач) (15). Згідно з характеристиками Одеської Маріїнської гімназії належну увагу навчанню, вихованню дітей приділяє мама, підтримує зв`язок зі школою та систематично відвідує батьківські збори (а.с. 16, 17). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого старшим державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС, сума заборгованості по аліментах відповідача станом на 22 липня 2020 року становить 26617,67 гривень (а.с. 11). Відповідно до заяви [PERSON] яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 02 липня 2020 року, зареєстрованої в реєстрі № 1332, відповідач відмовився від своїх батьківських прав та просив виключити його із актових записів про народження як батька [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). У відповідності до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 грудня 2020 року розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22-24). Відповідно до ст.ст. 164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не переймається їх вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як ухилення від виховання дітей, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки має місце порушення законних прав та інтересів дітей. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908,00 гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved