Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче обєднання «Етал» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 2007 року він працював в Приватному акціонерному товаристві «Науково-виробниче обєднання «Етал». 16 грудня 2015 року згідно наказу № 1571/ВК його було\~ звільнено на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При цьому, заборгованість по заробітній платі за період з жовтня по грудень 2015 року та компенсація за невикористану відпустку йому виплачена не була. Оскільки, заборгованість по заробітній платі не була виплачена у строки встановлені законом, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, зазначив, що просить стягнути з відповідача 3661 грн. 91 грн. заборгованості по заробітній платі та 23678 грн. 11 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «НВО «Етал» позов визнала повністю, проти заявленої позивачем суми заборгованості по заробітній платі та щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку не заперечувала. Дослідивши матеріали справи\~суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 116 КЗпПУкраїни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 2008 року працював в Приватному акціонерному товаристві «Науково-виробниче обєднання «Етал». 16 грудня 2015 року відповідно до наказу № 1571/ВК його було\~ звільнено на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що вбачається із записів у трудовій книжці позивача. При звільненні заборгованість по заробітній платі в сумі 3661грн. 91 коп. позивачу\~ виплачена не була , що підтверджується довідкою, наданою відповідачем на запит суду. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України "Про оплату праці"\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна\~\~заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. 16 грудня 2015 року позивача було звільнено за власним бажанням, до цього часу розрахунок по заробітній платі з ним проведено не було, тому позов в частині стягнення середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, починаючи з дня звільнення і по день винесення рішення підлягає задоволенню. Відповідно до довідки, виданої ПАТ «НВО «Етал» на запит суду,\~ середньомісячна заробітна плата позивача складає 1392 грн. 83 коп., а середньоденна 111 грн. 43коп. За розрахунком позивача з яким погодився відповідач, розмір середньої заробітної плати позивача за період з 16.12.2015 по 11.04.2017 становить 23678 грн. 11 коп., тому позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку, підлягають задоволенню саме на таку суму. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Outcome: approved