Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

27.02.2017 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.07.2001 року померла її мама [PERSON]. Після смерті мами позивача відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Центральній, 1 в с. Холопичі Локачинського району Волинської області, який вона заповіла позивачу. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви у нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Центральній, 1 в с. Холопичі Локачинського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті мами [PERSON]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить визнати право власності на будинок. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 14.07.2001 року померла мама позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Центральній, 1 в с. Холопичі Локачинського району Волинської області, який вона заповіла позивачу. Ці обставини підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, витягом з погосподарської книги за 2016 рік, довідкою Холопичівської сільської ради та технічним паспортом на житловий будинок, заповітом (а.с. 9-14, 17-20). Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Факт спадкоємництва позивачем від спадкодавця підтверджується копією паспорту позивача, свідоцтва про народження, одруження та заповіту, який не змінений і не скасований (а.с.4-9). Із постанови нотаріуса від 27.01.2017 року вбачається, що позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкоємцем не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.15). Відповідно до постанови ПВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2001 року відкрилась спадщина. Позивач прийняла спадщину, тому в даному рішенні слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Такими чином, суд, вважає, що оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON] належав на праві власності спірний будинок, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно, переходить до позивача як спадкоємця за заповітом, яка прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved