Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

21.08.2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Добрянської сільської\~ради Городоцького\~району Львівської\~області,\~треті особи\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Бар, вул. Сонячна, 13 Городоцького району Львівської області, в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.10.1994 р. помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO], за життя не складав заповітного розпорядження. Реалізувати свої спадкові права на нерухомість за законом вона не може, оскільки при житті батько не зареєстрував за собою право власності на будинок. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька позивачу було відмовлено, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює для позивача реалізацію своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. У зв»язку з цим позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок в с. Бар, вул. Сонячна, 13 Городоцького району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 27.10.1994 р., оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок, тому не може оформити спадщини у нотаріальному порядку. Ухвалою судді від 23.08.2018р. провадження у справі відкрито. В підготовчому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили визнати право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку, розташованого у с. Бар по вул. Сонячна, 13 Городоцького району Львівської області з господарськими та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що помер 27.10.1994 року. Представник відповідача Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області у підготовче засідання не з»явився, 26.10.2018р. сільський голова подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають (а.с. 57) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в суді висловився на підтримку позовних вимог [PERSON] Треті особи [PERSON] та [PERSON] 29.10.2018р. в підготовче засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили, від своїх часток у спадковому майні відмовились (а.с.58-66) Заслухавши позивача, її представника, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову в підготовчому засіданні у відповідності до ст. 200 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно даних вказаних у технічному паспорті житловий будинок в с. Бар, вул. Сонячна, 13 Городоцького району Львівської області зведений у 1960 році, складається з трьох кімнат, однієї кухні, двох коридорів, санвузла, житлова площа - 51,1 кв.м, загальна площа 92,2 кв.м., допоміжна 41,1 кв.м. (а.с.5-8) Забудівником вказаного будинку був батько позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується виписками з погосподарських книг Добрянської сільської ради за 1991 1995 рр. (а.с.13) та довідками Добрянської сільської ради від 20.08.2009 р. за №641 та №527 від 04.07.2018р. (а.с.16-19,24,26). Згідно погосподарських книг за 2001-2005, 2006-2010рр. головою двору була сестра [PERSON], яка померла 03.10.2008 року (а.с.11, 14-15, 20-21) Крім того, за житловим будинком, який належав [PERSON], закріплена земельна ділянка площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку, що стверджується довідкою Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області №528 від 04.07.2018р. (а.с.25). Відповідно до копії рішення виконкому Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області від 03.03.1995 р. (а.с.22-23) бабусі позивача [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. [PERSON] мати позивача померла 11.09.1984 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-СГ №068062 від 08.12.2006р., [PERSON] батько позивача помер 27.10.1994р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія 1-СГ №183117 від 23.07.2009р. (а.с.9-10). Позивач [PERSON] є їх дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АГ №002921 від 13.01.1967р. та копією свідоцтва про укладення шлюбу за яким позивач змінила прізвище з «Пегитяк» на «Андрусишин» серія №470357 від 11.08.1984р. (а.с.34-35). Після смерті батька за спадковим будинком постійно доглядає та утримує його [PERSON] проживаючи там з сім»єю та будучи зареєстрованою у ньому, що підтверджується записами у будинковій книзі (а.с.28-32), користується присадибною ділянкою, а отже згідно положень ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Між тим, листом приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] від 15.08.2018р. №241/01-16 (а.с.12) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №13 по вул. Сонячна у с. Бар Городоцького району Львівської області з тих підстав, що на вказане майно відсутні правовстановлюючі документи. Згідно довідки Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області №526 від 04.07.2018р. спадкодавець [PERSON] до дня смерті 27.10.1994 року постійно проживав у [INFO] (а.с.27). Згідно ст.328 ЦК України в ред. 2004р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами\~ст.392\~ЦК України\~в ред.\~2004р.,\~власник майна\~може пред'явити\~позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і\~ будівництво індивідуальних житлових будинків» зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013р. у справі №6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обовязковою для судів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер 27.10.1994р., до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Статею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом розд. УІІ вказаного Кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчать про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Батько позивача [PERSON] мав у власності житловий будинок №13 по вул. Сонячна у с. Бар Городоцького району Львівської області з господарськими та надвірними спорудами, якими є літня кухня - сарай, сарай, вбиральня, криниця та огорожа. Однак батьки\~позивача,\~які були\~зареєстровані і\~до дня\~смерті постійно\~проживали в\~[INFO] за життя не зареєстрували право власності на вказаний житловий будинок, таке підтверджується довідкою Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 05.07.2018р. №1279 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше за №135629517 від 27.08.2018р. (а.с.33,44) З матеріалів справи видно, що спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою не заводились (а.с.54-56) Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком №13 по вул. Сонячна у с. Бар Городоцького району Львівської області неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. Таким чином, суд приходить переконання про успадкування позивачем житлового будинку, оскільки така фактично прийняла спадщину. На підставі викладеного суд знаходить за належне визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що знаходиться в с. Бар, вул. Сонячна, 13 Городоцького району Львівської області, оскільки позивач є спадкоємцем за законом належного майна [PERSON], який за життя не оформив права власності на вказаний житловий будинок. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved