Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

20.11.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в якому просила стягнути з останнього грошові кошти за Договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD у розмірі 41 799 доларів США 30 центів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.08.2015 між нею та відповідачем укладено Договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD. Відповідно до п. 1.2.1 Договору банк прийняв від позивачки грошові кошти у розмірі 41799 (сорок одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) доларів США 30 центів на строковий депозитний рахунок зі сплатою банком відсотків у розмірі 0,40% річних. В п. 1.2.5 Договору сторони узгодили строк зберігання вкладу з 07 серпня 2015 року (дата внесення) до 06 листопада 2015 року (дата повернення). 28 жовтня 2015 року позивачкою подано до відділення № 842 ПАТ «УкрСиббанк» заяву про повернення банківського вкладу (депозиту) в сумі 41799 (сорок одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) доларів США 30 центів з нарахованими відсотками зазначеними у Договорі до 06 листопада 2015 року, що підтверджується відміткою відділення № 65-2-14/352. Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав, чим порушив умови договору. Станом на 20.11.2015 належні позивачці грошові кошти за договором банківського вкладу відповідач не повернув, чим завдав останній збитків, які вона просить відшкодувати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила задовольнити позов. Представник відповідача Люта В.В. в судовому засіданні заперечувала проти вимог позивача. Зазначила, що Банк фактично виконав свої зобов'язання за Договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD перерахувавши суму вкладу з нарахованими відмотками на її картковий рахунок [NUMBER] в доларах США. Таким чином на час розгляду справи відсутній предмет спору. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 07.08.2015 укладено Договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD (далі - Договір). Відповідно до п. 1.2.1 Договору сума вкладу складає 41 799 (сорок одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) доларів США 30 центів. На виконання умов казаного договору позивачкою внесено на строковий вкладний рахунок [NUMBER], відкритий ПАТ «УкрСиббанк» грошові кошти в сумі 41 799 (сорок одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) доларів США 30 центів, що відповідачем не оспорюється. В свою чергу банк прийняв від вкладника вказані грошові кошти та зобов'язався виплачувати вкладникові проценти за користування ними. Сторонами погоджено розмір процентів - 0,40% річних. В п. 1.2.5 Договору сторони узгодили, щострок зберігання вкладу з 07 серпня 2015 року (дата внесення) до 06 листопада 2015 року (дата повернення). Пунктом 1.1 Правил (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб АТ «УкрСиббанк» визначено, що за Договором Банк приймає на зберігання від Вкладника або для нього Вклад та зобов'язується виплачувати Вкладникові таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених Договором. Згідно із п. 1.3 Договору у разі внесення коштів у готівковій формі - повернення коштів здійснюється готівкою через касу Банку або у безготівковій формі на рахунок зазначений Вкладником у Заяві. Якщо Вклад розміщено в іноземній валюті, то у разі повернення суми вкладу та/або виплати нарахованих за ним процентів готівкою через касу, Банк повертає Вкладникові відповідну суму у валюті Вкладу. 28 жовтня 2015 року позивачкою подано до відділення № 842 ПАТ «УкрСиббанк» заяву про повернення банківського вкладу (депозиту) в сумі 41799 (сорок одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять) доларів США 30 центів з нарахованими відсотками зазначеними у Договорі до 06 листопада 2015 року, що підтверджується відміткою відділення № 65-2-14/352. Разом з цим, Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав, чим порушив умови договору. Станом на 22.12.2015 належні позивачці грошові кошти за договором банківського вкладу позивачеві не повернуто. Частою другою ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦКУ закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У справі ZOLOTASПРОТИ ГРЕЦІЇ (No2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahinі PerihanSahinпроти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Відмовляючись повернути одним готівковим платежем грошові кошти які належать на праві власності позивачці, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Однак, в порушення зазначених норм, позивачка позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивачки на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Таким чином, обмеження прав позивачки на отримання грошових коштів банківського вкладу одним готівковим платежем, а також перешкоди вільно розпоряджатися своїми коштами суперечать Конституції України та ЦК України. З наведеного вище вбачається, що сума коштів банківського вкладу підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в судовому порядку. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України закріпленої в абз. З п. 14 Постанови його Пленуму від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадку і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. З ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобам, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій Україні, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжні документи в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. З ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Згідно з ч. 2 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі правової норми, що підлягає застосування до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, закріпленої у постанові від 24.09.2014 у справі № б-145цс14 вирішуючи спір про стягнення боргу за договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. 05.10.2011 Національним банком України видана Генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій № 75 на підставі якої відповідач уповноважений на здійснення операцій з валютними цінностями. Враховуючи зазначену вище правову позицію Верховного Суду України та наявність у відповідача генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, стягнення з відповідача грошових коштів депозитного вкладу підлягає в іноземній валюті - доларах США. Таким чином виходячи з викладеного вище, враховуючи те, що відповідач в порушення умов договору та наведених норм, обов'язок повернути суму вкладу не виконав, суд знаходить законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» банківського вкладу за Договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD у розмірі 41 799 доларів США 30 центів. Твердження відповідача про те, що станом на день розгляду справи відповідач виконав свої зобов'язання за Договором банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD та повернув позивачці всю суму вкладу у розмірі 41 799 доларів США 30 центів суд до уваги не приймає, з огляду н наступне. Представник відповіла зазначила, що Банком перерахована сума вкладу позивачки [PERSON] з нарахованими відмотками на її картковий рахунок [NUMBER] в доларах США, яким вона може розпоряджатися на власний розсуд. Разом з цим, як зазначила позивач розпорядитися вказаними коштами, зокрема зняти всю суму з карткового рахунку вона не може в силу встановлених на даний час обмежень Крім того, вказані дії Банку суперечать умовам Договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами [NUMBER] USD. Так, згідно із п. 1.3 Договору у разі внесення коштів у готівковій формі - повернення коштів здійснюється готівкою через касу Банку або у безготівковій формі на рахунок зазначений Вкладником у Заяві. Пунктом 2.1.2 Договору визначено, якщо Вкладник бажає повернути Вклад шляхом перерахування грошових коштів на власний рахунок, то він повинен звернутися до Банку з заявою не пізніше дати повернення та зазначити в ній рахунок, на який необхідно перерахувати Вклад та нараховані проценти. Разом з цим, позивачка не зверталася до Банку з такою заявою, що представником відповідача визнається. При цьому, Банк на власний розсуд, в супереч умовам укладеного між сторонами Договору, перерахував кошти на рахунок відкритий на ім`я позивача. При цьому, позивач позбавлена можливості отримати всю суму вкладу, як це передбачено чинним законодавством, норми якого наведені вище. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки суми банківського вкладу в розмірі 41 799 доларів США 30 центів. Згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову. Разом з цим, п. 7 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 визначено, що оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, між іншим, статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Таким чином, враховуючи, що на підставі ч. З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, судовий збір за звернення до суду з даною позовною заявою позивачкою не сплачувався. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З наведених підстав, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 6`090 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved