Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

19 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначили, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 27 листопада 1969 року державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину від померлого [INFO] [PERSON] , кожний в рівних частинах, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . 12 квітня 2021 року заявники звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] з заявою про проведення державної реєстрації права власності, а саме: 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але у державній реєстрації прав та їх обтяжень рішеннями державного реєстратора від 14.04.2021 № 57619895, № 57619812 було відмовлено, так як у написанні по батькові заявників є розбіжності. Оскільки іншим шляхом виправити помилку неможливо, а встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину необхідне для державної реєстрації права на нерухоме майно, заявники змушені звернутися до суду з цією заявою. В судове засідання заявники не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву просили задовольнити. Заінтересована особа - Барвінківська міська рада Ізюмського району Харківської області - проти задоволення заяви не заперечує, що убачається з відповідного листа №02-28/1480 від 29 квітня 2021 року. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. 12 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ляхової О.В. з заявою про державну реєстрацію їх права власності по 1/6 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але їм у державній реєстрації прав та їх обтяжень рішеннями державного реєстратора від 14.04.2021 № 57619895, № 57619812 було відмовлено, так як є розбіжності у написанні по батькові заявників. Як вказали в заяві [PERSON] та [PERSON] , вони не можуть надати державному реєстратору письмові докази оскільки є наявні розбіжності у написанні по батькові заявників [PERSON] та [PERSON] , а саме - у свідоцтві про право на спадщину [PERSON] зазначено по батькові « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », а [PERSON] , по батькові зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Факт належності свідоцтва про право на спадщину виданого 27 листопада 1969 року, посвідченого державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори за реєстром № 672 підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого в м. Барвінкове Харківської області, серія [NUMBER] (а.с. 12); - паспортом, серії [NUMBER] , виданого Барвінківським РВ УМВС України в Харківській області 11 травня 2019 року на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10); - довідкою про присвоєння ідентифікайного номера № [NUMBER] від 26.10.2001, виданою Барвінківською міжрайонною державною податковою інспекцією на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 11); - паспортом, серії [NUMBER] , виданого Барвінківським РВ УМВС України в Харківській області 08 грудня 2000 року на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 7); - довідкою про присвоєння ідентифікайного номера № [NUMBER] від 11.10.2001, виданою Барвінківською міжрайонною державною податковою інспекцією на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 11); - свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13); Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину виданого 27 листопада 1969 року та посвідченого державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори за реєстром № 672, про яке просять заявники, має для останніх юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації на належне їм нерухоме майно. Розбіжності між документальними записами прізвища та ім`я українською мовою виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних (російсько-українських) перетвореннях через посередництво його російського запису. Наявність розбіжностей в написанні по батькові в документах позбавляє можливості заявників провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 77 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд доходить висновку, що свідоцтво про право на спадщину видане 27 листопада 1969 року та посвідчене державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори за реєстром № 672 дійсно належить [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved