Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

29.04.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Розірвати шлюб між нею - [PERSON] , [INFO] (рнокпп: [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), що зареєстрований 20.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління сютиції у Київській області, актовий запис за № 94 від 20.11.2011 року. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в прохальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права. 20 серпня 2011 року, вона, - [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , (далі - Відповідач), який вони зареєстрували року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного правління юстиції у Київській області відділі державної реєстрації актів цивільного стану 20.11.2011 року, складено відповідний актовий запис № 94. Від шлюбу із Відповідачем вони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Проте, не зважаючи на народження дитини, стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, за різними адресами. Фактично сім`я припинила своє існування з серпня 2019 року. Відповідно до ст. 51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Однак, нехтуючи законним вимогам, Відповідач не дотримується визначених в ст. 51 СК України положень. Подальше спільне життя мене і Відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а також інтересам спільної дитини, так як їхнє спільне життя не склалося, між ними наразі відсутнє почуття та кохання один до одного. У зв`язку із цим вона вважає, що примирення між нею та Відповідачем неможливе, а тому немає необхідності для встановлення певного терміну на примирення, оскільки такий термін нічого не змінить. На даний час, вона проживає з сином окремо від Відповідача. Спору щодо місця проживання сина у них немає. Після розірвання шлюбу син залишається проживати з нею. Шлюб вона розриває вперше. Після розірвання шлюбу, бажаю щоб її прізвище залишилось " [PERSON] ". Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2, з, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Відповідач наразі працездатний та здоровий, і може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних - представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі, аліменти Відповідач нікому не платить, є працездатним, а тому з нього необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частин від усього доходу (заробітку). Відповідно до п. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. і ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved