Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

30 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг вул. Нова Зоря, 51. Позивач в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що домоволодіння, яке знаходиться в м. Кривий Ріг по вул. Нова Зоря, за № 51 в Покровському (Жовтневому) районі належало [PERSON] на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 22 жовтня 1999 року № 388/2, на підставі чого 15 грудня 1999 року Районним відділом комунального господарства було видано свідоцтво про право приватної власності на будівлю, яке було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу в реєстраційній книзі № 261 стор. № 258 запис № 62628 (а.с. 9). Як вбачається з копії довідки, виданої бюро ЗАГСу, [PERSON] помер 17 червня 1969 року, про що був зроблений відповідний актовий запис № 442 від 18 червня 1969 року (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 10 грудня 2003 року, про що відділом РАГС Жовтневого рай управління юстиції м. Кривого Рогу було зроблено актовий запис № 2225 від 11 грудня 2003 року (а.с. 11). [PERSON] 04 червня 1987 року склала заповіт, в якому заповідала усе своє майно [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з копії довідок №№ 15/26-2811, 15/26-2812 від 11 липня 2016 року, виданих виконкомом Жовтневої районної в м. Кривий Ріг ради, на момент смерті [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [INFO], були зареєстровані [PERSON], [PERSON], на момент смерті [PERSON], яка була зареєстрована за адресою [INFO], [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 14-15). Згідно довідки від 05.10.2016, наданої Головою квартального комітету [PERSON], [PERSON] дійсно з 16 вересня 2003 року фактично та безперервно проживав у житловому будинку за адресою: м. Кривий Ріг с. Бажанова вул. Нова-Зоря, № 51 (а.с. 17). Як вбачається з копій квитанцій, в період з 2004 року по 2016 рік оплату комунальних послуг по водопостачанню, газопостачанню тощо сплачував позивач, і станом на 03 листопада 2016 року борг за адресою вул. Нова-Зоря, 51 відсутній (а.с. 18-25). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Нова Зоря, №51, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved