Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

15.01.2021 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею на утримання їх спільної дочки [PERSON] додаткових витрат в розмірі 7 148 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із нею. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.04.2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням цього ж суду від 18.07.2013 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON] . В подальшому рішенням суду від 08.11.2018 року змінено розмір аліментів, що стягувалися на підставі рішення від 18.07.2013 року та присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказує, що окрім аліментів, які стягуються з відповідача, останній не приймає жодної участі у витратах, пов`язаних з вихованням доньки , у зв`язку із чим у вересні 2019 року вона була змушена звернутись до суду із позовом про стягнення з нього додаткових витрат, який було судом задоволено 18.06.2020 року. Однак таке рішення суду, не стало для відповідача стимулом в добровільному порядку брати участь у додаткових витратах на дитину. [PERSON] надалі продовжує ухиляється від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дочку, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом про стягнення таких за період після вересня 2019 року, що не увійшли до витрат, охоплених попереднім рішення суду від 18.06.2020 року. Зокрема зазначає про понесення нею за період з вересня 2019 року по грудень 2020 року додаткових витрат на утримання дочки в розмірі 14 296 грн. Відтак, вважає, що половину із таких, що становить 7148 гривень має компенсувати відповідач. Ухвалою від 03.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін. 04.03.2021 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08.11.2018 року з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання дитини. Вказує, що твердження позивача про те, що він не приймає активної участі у житті і вихованні дочки не відповідають дійсності, оскільки позивачка чинить йому перешкоди у побаченні з донькою, намовляє її проти нього, не дозволяє бачитися та спілкуватися з нею. Зазначає, що між ним та позичем викник кофлікт з приводу надання ним дозволу на виїзд дитини за кордон. Він скористився таким важелем впливу та взамін попросив дозволу спілкуватися з дитиною. Проте [PERSON] категорично відмовила йому у реалізації такого права та через декілька місяців надіслала за допомогою програми «Viber» фотокопію рішення про позбавлення його батьківських прав відносно дочки. Щодо додаткових витрат вказав, що позивач не надавала йому інформації про понесені додаткові витрати та взагалі про потребу у таких. У зв`язку із чим, у нього виникли сумніви щодо придбання вказаних речей саме для [PERSON] . Звертає увагу, що на більшості представлених чеках не вказано розміру придбаного одягу, лише на одному чеку зазначено розмір взуття - 39, що підтверджує те, що такі не були придбані для дочки. Між цим також зазначає, що згідно наданих позивачем чеків на придбання медичних препаратів , з тих які є читабельні, такі становлять 4154,00 грн. Проте, для більшості із них, немає жодного підтвердження про призначення таких лікарських засобів. Оскільки у позивачки є інші діти, тому виникає підозра в тому, що вказані препарати куплені для них. Посилаючись на те, що витрати на придбання канцелярських товарів, одягу, взуття покриваються аліментами, які стягуються на утримання дочки і не відносяться до витрат в розумінні ст.185 СК України, а витрати, зумовлені особливими обставинами, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, просить в стягненні таких відмовити. 09.03.2021 року позивачем подано заперечення на відзив (вх.№4253 від 09.03.2021 року), у якому остання вказала, що чеки про придбання лікарських засобів повністю відповідають призначенню лікаря. Крім того, нею подано чеки про придбання витратних матеріалів, потрібних дочці для розвитку її здібностей, пов`язаних із навчанням у Будинку дитячої та юнацької творчості м.Червонограда, тому доводи відповідача в цій частині вважає безпідставними. Нею також надано докази на придбання автокрісла для дитини, що, на її думку підлягає частковому відшкодуванню відповідачем, адже такі витрати в жодному випадку не можуть бути віднесені до аліментних платежів і використовуються виключно задля безпеки дитини. З огляду на викладене просить позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач у позовній заяві просить у випадку її неявки проводити розгляд справи у її відсутності, відповідач подав заяву від 22.04.2021 року у якій також просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям та перебували у зареєстрованому шлюбі із 17.11.2007 року, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта відповідача (сторінка сімейний стан), копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 07.09.2010 р. ) (а.с.3,5) Рішеннням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.11.2018 року змінено розмір аліментів, стягуваних рішенням суду 18.07.2013 року та присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії довідки про доходи від 26.02.2021 р. вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду оббивальника меблів у ТОВ «Бусол», отримує стабільно заробітну плату та сплачує аліменти. Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору є обраховані позивачкою додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме фактично понесені нею витрати на оплату вартості медичних препаратів на суму 3584,82 грн., канцелярських товарів на суму 1979,90 грн., одягу, взуття на суму 4 204,00 грн., витрати на придбання речей для використання при роботі в гуртках в розмірі 2 675,10 грн. та витрати на придбання авто крісла в розмірі 1852,50 грн. Вирішуючи питання щодо розміру додаткових витрат, що підлягають сягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Частиною першою статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що передбачені ст.185 СК України, додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат і їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Звідси випливає, що витрати мають бути зумовлені лише особливими обставинами, такими як хвороба, каліцтво, розвиток здібностей. Відтак, кошти на одежу, розваги, відпочинок, іграшки, канцелярське приладдя, витрати на навчання - не є додатковими витратами, поглинаються аліментами та не можуть стягуватися судом як додаткові. Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Як вбачається із відповіді КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Червоноградської міської ради Львівської області від 06.01.2021 року, наданої на адвокатський запит, [PERSON] , [INFO] , встановлено наступні діагнози: «висипка на сідницях» призначено лікування: Л-цет, Актовегін; «Гострий назофарингіт, Алергічний бронхіт в період ремісії», призначено лікування: Риномістин, Лісобанкт, Бронхомунал; «Гострий ларинготрахеїт», призначено лікування - Беродуал; «Гострий ларинготрахеїт» призначено лікування -Пульмобриз, Беродуал, Декасан; «ГРВІ, гострий ларинготрахеїт (залишкові явища)»; Д-з «Глисгна інвазія» призначено лікування - Зентел, Лоратидин, Кіндер біо віталь; «Гострий ларинготрахеїт» призначено лікування - Лідоксан, Аскорил, Неофілін, Шавлія ; «Гострий ларинготрахеїт (продовження хвороби)»; «Гострий ларинготрахеїт (виздоровлення)»; «ГРВІ, гострий фаринготрахеїт», призначено лікування - Тизин ксило, Лізак, Фурацилін, Пульмобриз, Нурофен; «ГРВІ, гострий фаринготрахеїт». призначено лікування - Аерофілін, Супрастин; «ГРВІ, гострий ларинготрахеїт (залишкові явища)» призначено лікування - Тизин ксило; «ГРВІ, гострий фарингіт» призначено лікування; «ГРВІ, гострий фарингіт»; «ГРВІ, гострий фарингіт (продовжує хворіти)»; «ГРВІ, гострий фарингіт (виздоровлення)»; «ГРВІ, ринотрахеїт» призначено лікування Фарингосенг, Де-флю, Сольовий розчин, Питтєвий режим; « Ринофарингіт (виздоровлення)»; «Алергічний бронхіт в період ремісії» призначене лікування - Ворміл, Цитрин, Лактіале; «Алергічний бронхіт в період ремісії» призначено повторно протиглисну терапію Ворміл, Цитрин, Лактіале; «Алергічний бронхіт» призначено лікування - Сингуляр Бронхомунал; «Алергічний бронхіт в період ремісії»; Д-з «Ожиріння» призначено консультацію ендокринолога; «Гострий назофарингіт» Призначено лікування - Гексалі Целіста , Тизин; «Гострий назофарингіт» призначено лікування Лідокасан, Тизин , Еріус; «Гострий назофаринготрахеїт (ви здоровлення)»; «Самоізоляція у зв`язку із підтвердженим випадком СОVID-19» рекомендовано - Аскорутин, Олеодетрин; «ГРВІ, флюс» продовження самоізоляції призначено Но-шпа, Цитрин, остання неодноразово в період з 02.09.2019 року по 24.12.2020 року проходила відповідне лікування, на що позивачем було витрачено кошти в сумі 3584,82 грн. Суд вважає зазначений розмір витрат на придбання лікарських засобів доведеним наявними доказами по справі і не має сумнівів у дійсності таких витрат (а.с.10, 48-58). Також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , у 2019-2020 р.р. відвідувала гуртки «Творча майстерня.Фоаміран» та «Англійська мова», для роботи на гуртку «Творча майстерня.Фоаміран» необхідні наступні матеріали: фоаміран 1мм - 2 упаковки; фоаміран гліптер - 2 упаковки; фетр кольоровий - 2 упаковки; клей-пістолет - 1 штука; стежні до клей -пістолета - 20 штук; повітряний пластилін - 2 упаковки; бісер чеський - 10 упаковок; дріт - 1 моток; клей Титан - 2 банки; серветки столові - 2 упаковки; фарба гуашева - 1 упаковка; картон- 2 упаковки; заготовки для заколок - 10 штук; заготовки для обруча - 10 штук. Зазначене підтверджується довідкою №01-06/166 від 20.11.2019 року, виданою Будинком дитячої та юнацької творчості м.Червонограді (а.с.8). Для придбання зазначених канцелярських товарів позивачем витрачено 2675,10 грн., що підтверджується відповідними чеками, наявними в матеріалах справи (а.с.9,48-58). Вищезазначені обставини суд вважає доведеними належними та допустимими доказами. Виходячи з принципів розумності та справедливості (ч. 9 ст. 7 СК України) та рівності прав та обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3129,96 грн., що становить половину коштів, витрачених позивачем на лікування дочки [PERSON] та витрат на придбання канцелярського приладдя для роботи у гуртках (3584,82 грн.+ 2675,10 грн.=6259,92 грн./2=3129,96 грн.) Витрати на придбання одягу, авто крісла не відноситься до додаткових витрат, такі витрати не викликані особливими обставинами, охоплюються сплаченими аліментами, які саме і спрямовані на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, здобутті освіти, задоволення фізичних, духовних і інших потреб дитини, її навчання і розвитку, оскільки із матеріалів справи вбачається, що середньомісячний розмір аліментів на утримання дочки сторін становить у 2020 році 1562,87 гривень, що, враховуючи рівний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому правові підстави для їх стягнення відсутні. За наведених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача 3129 (три тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 96 коп. понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач була звільнена від сплати такого при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved