Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м. Макіївка Донецької області Україна, на день смерті перебував за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування вимог, посилається на те, що вона звернулась до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою реєстрації смерті чоловіка, на що отримала письмову відмову. У зв'язку з цим заявник не має можливості зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати спадкові права. Просить задовольнити заяву та встановити факт смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], допитана у якості свідка, пояснила, що вона є дружиною [PERSON], який помер в м. Макіївка [INFO]. Вона зазначила, що перемістилась з тимчасово окупованої території і зараз проживає в м.Добропіллі, встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, просила задовольнити її заяву. Представник заявника свої вимоги підтримав. Просив суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник заінтересованої особи - Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява представника заявника [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] в м. Макіївка підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно приписів п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 132 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що представник заявника [PERSON], робоче місце якого розташоване за адресою: [ADDRESS], подав до суду заяву в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії НВО № 857054, виданої 04 квітня 2017 року приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. (а.с. 17) [PERSON], в інтересах якої подано заяву про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], згідно довідки від 03 квітня 2017 року № 0000163994 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактично проживає за адресою: [ADDRESS], проте зареєстрована і до 03 квітня 2017 року проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER], виданого 03 квітня 1996 року Гірницьким МВ УМВС України в м.Макіївці. (а.с.4-5) Померлий [PERSON] також проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER], виданого 19 липня 1996 року Гірницьким МВ УМВС України в м.Макіївці. (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 30 квітня 1976 року Червоногвардійським відділом РАЦС м.Макіївки, [PERSON] є чоловіком для [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). (а.с. 7) Згідно довідки про причину смерті від 29 жовтня 2016 року, яка видана лікарем Макіївського відділення Республіканського бюро судово-медичної експертизи [PERSON], [PERSON], [INFO], помер [INFO], причина смерті - атеросклеротичний коронарокардіосклероз.(а.с.9) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видано 29 жовтня 2016 року Гірницьким відділом РАЦС м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства Юстиції Донецької Народної Республіки вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] в Гірницькому районі міста Макіївки ДНР.(а.с.8) Факт захоронення [PERSON] підтверджується посвідченням [NUMBER], виданим 29 жовтня 2016 року Спеціалізованим комунальним підприємством м.Макіївки «Благоустройство». (а.с.11) Купівля матеріалів та оплати послуг ритуальної служби підтверджується чеком №0000000649.(а.с.12) До матеріалів справи долучено копію договору №1625-А/3892 від 29 жовтня 2016 року про надання послуг по захороненню [PERSON] та благоустрою місця захоронення. (а.с.13) Факт смерті та захоронення також підтверджують фотографії з місця захоронення [PERSON] (а.с.14-15) Як вбачається з відмови у проведені державної реєстрації смерті від 04 квітня 2017 року, Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], так як останнім пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». (а.с.10) Вказані свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті видані закладами м. Макіївки Донецької області, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, надані заявником свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, є незаконними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті [PERSON], уродженця м. Макіївки Донецької області, який помер [INFO] в м. Макіївці Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved