Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Сащук М.М. звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на свою користь страхову виплату у розмірі 9\~000 грн., моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. та судові витрати в сумі 6\~600 грн. Окрім цього, просить розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. Розгляд справи відбувся 15 квітня 2021 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» 30 травня 2018 року було укладено електронний договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби у вигляді електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-184U2KZ. Страхова сума на момент укладення вказаного договору становила 100\~000 грн. На виконання умов договору №DNH0HI-184U2KZ, відповідачем 27 грудня 2018 року було проведено першу страхову виплату позивачу у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме - катаракти (зріла катаракта лівого ока, майже зріла катаракта правого ока), у розмірі 10% від страхової суми (100 тис. гри), тобто 10 тис. грн. Договір мав діяти 12 місяців, тобто з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року включно. Учасники договору страхування не заявляли бажання його припинити та такий був пролонгований на той самий строк із такими самими умовами. Зазначає, що в лютому 2020 року в нього, як застрахованої особи настав ще один страховий випадок, а саме діагностовано катаракту (незріла катаракта правого ока, артифалія правого ока та астигматизм правого ока, вторинна катаракта лівого ока). Факт настання страхового випадку, передбаченого п. 86 Додатку 1 до Умов, підтверджується Випискою із медичної картки №4499 від 13 лютого 2020 року застрахованої особи [PERSON] . У зв`язку із цим, позивачем 12 лютого 2020 року, відповідно до наведених умов договору, в електронній формі було подано заяву про страхову виплату №Z201CPB7000050 та 13 лютого 2020 року додано виписку із медичної картки, що підтверджує факт настання страхового випадку. Про те, за результатами вказаної заяви, відповідачем замість складення страхового акту у встановленні строки, всупереч умовам договору, було скеровано лист №2014224 від 24 лютого 2020 року про відмову у здійсненні страхової виплати за даним випадком, з підстав передбачених п. 3.4.1 р.3 Умов, відповідно до яких, страхова виплата здійснюється не більше одного разу, а так як позивач отримував страхове відшкодування з приводу катаракти у 2018 році, наведене унеможливлює повторну виплату. З метою усунення порушень умов договору та норм чинного законодавства в добровільному порядку, представником позивача адвокатом Сащук М.М. 20 жовтня 2020 року скеровувалась претензія на адресу ПАТ «СК «ВУСО», на що у відповідь надійшов лист №8050 від 12 листопада 2020 року, в якому зазначено, що посилання ПАТ «СК «ВУСО» на п. 3.4.1, п. 3.4 р.3 Умов були помилковими. Окрім цього, у задоволенні претензії відмовлено, оскільки наявність у застрахованої особи захворювання на катаракту було діагностовано у 2018 році та має хронічний перебіг, по якому вже було виплачено страхове відшкодування у 2018 році, а перебіг захворювання не може бути визнано страховим випадком. Оскільки страхова виплата щодо першого страхового випадку була здійснена позивачу у 2018 році, то на його думку наведене у листі на претензію не може бути підставою для відмови у страховій виплаті, оскільки умови страхування передбачають можливість здійснення страхової виплати за однаковим захворюванням при умові, якщо така виплата здійснюється не більше одного разу на протязі року(дії договору). Крім того, представником позивача - адвокатом Сащуком М.М. 27 листопада 2020 року було подано скаргу на дії відповідача щодо порушення останнім вимог законодавства про страхову діяльність до Національного байку України, як до регулятора ринку небанківських фінансових послуг на дії НАМ' СК ВУСО". Відповідно до відповіді Національного Банку України №14-0005/10 від 04 січня 2021 року, останнім виявлено, що прийняте відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним, оскільки звернення з приводу захворювання застрахованої особи було не протягом одного року, а також перше звернення підтверджує проведення оперативного втручання на лівому оці застрахованої особи. Таким чином Національним банком встановлені ознаки порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» в частині невиконання Страховиком інших обов`язків, передбачених договором страхування. На підставі наведеного, позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його право, як споживача на належну якість продукції та обслуговування (надання відповідачем послуги страхування не відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах та умовам договору із споживачем, відповідно до п.6 ч.1 ст. 4 та ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Окрім цього позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків відповідно до договору, відчув себе ошуканим та використаним, постійно знервований через втрату довіри на справедливість. Його постійно переслідує поганий настрій, почастішали випадки агресії, з`явилося безсоння. Вважає, що порушення відповідачем його прав, шляхом невиконання своїх зобов`язань за договором страхування, заподіяло йому моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях та приниженні його честі, гідності та ділової репутації, яку він оцінює в 5\~000 грн. 09 квітня 2021 року на адресу суду за вх. №1937 надійшов відзив представника відповідача [PERSON] в якому зазначено, що посилання позивача на пункт 3.4.1 договору, яким передбачено, що страхова виплата за однаковим захворюванням здійснюється не більше одного разу на протязі року, не є доречним, оскільки в цьому випадку захворювання виникло один раз і не є однаковим. Синтаксис речення у пункті 3.4.1 має на увазі, що захворювання має виникнути, бути вилікуваним і потім виникнути знов, що має значення слів «однаковий». Захворювання, яке розглядається у цій справі не припинялося і не було вилікуване, шляхом рекомендації лікаря «оперативне втручання», тому не може бути визнане «однаковим», оскільки є одним і тим самим захворюванням, яке утворилося у 2018 році. Жодним положенням договору не передбачено, що страховик виплачує страхову суму протягом тривання захворювання декілька разів. Страхова сума виплачується один раз за одне захворювання, тому стягнення її декілька разів є безпідставним та таким, що не відповідає умовам договору. Також зазначено, що Національним Банком України було розглянуто відповідь страховика з аналогічним змістом щодо відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування та до страховка не було застосовано за цим збитком жодних заходів впливу, повноваження на які надано Національному Банку України як регулятору небанківських установ, що свідчать про неправомірність дій страховика з точки зору уповноваженого регулятора. На підставі наведеного, вважає вимоги позивача безпідставними та такими що не підлягають до задоволення. 14 квітня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача [PERSON] адвоката Сащук М.М. в якому зазначено, що твердження відповідача про те, що посилання позивача на п 3.4.1 договору не є доречним, не відповідає дійсності, оскільки в даному випадку захворювання не може вважатися однаковим, оскільки поняття «однаковий», всупереч ст. 6 ЗУ «Про страхування» не передбачене ні Договором, ні Умовами, ні Законом. Проведення оперативного лікування з імплантацією саме на правому оці було рекомендовано лише в листопаді 2019 року. Дана рекомендація була дотримана і 11 лютого 2020 року позивачу було проведено оперативне лікування, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №4499 від 13 лютого 2020 року, а тому посилання відповідача на невиконання застрахованою особою рекомендацій лікаря є безпідставним. 15 квітня 2021 року на адресу суду за вх. №ЕП-436 надійшло заперечення представника відповідача [PERSON] в якому зазначені аналогічні факти, викладені у відзиві на позовну заяву. В судове засідання 15 квітня 2021 року позивач [PERSON] не з`явився, але його представником адвокатом Сащук М.М. у відповіді на відзив зазначено про розгляд справи без участі позивача та його представника. В судовому засіданні 15 квітня 2021 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - Кваскова М.М. заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавш думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 травня 2018 року між позивачем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» було укладено електронний договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби у вигляді електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-184U2KZ. З пункту 4.2 вказаного Договору, страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.п 7, 8 Договору, такий діє 12 місяців з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 роу включно (але не більше ніж сплачений період). Страхова сума (загальна) становить 100\~000 грн., страховий тариф 1,20%, страховий платіж (загальний) 1\~200 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 Пропозиції щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, страховими випадками згідно цього Договору і Правил страхування є наступні події, що мали місце під час дії Договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом, тощо), а саме хвороба ока та вуха (розмір виплати становить від 1% до 15%). Окрім цього, як вбачається з п. 86 розділу IX Переліку захворювань та розмір страхових виплат за даним захворюванням (додаток №1 до Умов страхування до Договору страхування на випадок хвороби), розмір виплати від страхової суми у випадку хвороби ока та вуха, в тому числі і катаракта (окрім вродженої) становить 10%. На виконання умов Договору, 27 грудня 2018 року відповідачем було проведено першу страхову виплату позивачу у зв`язку із настання страхового випадку, а саме, згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №9691, зрілої катаракти лівого ока, майже зрілою катаракти правого ока, у розмірі 10% від страхової суми (100\~000 грн.), тобто 10\~000 грн. Відповідно до п. 7 Договору, договір діяв 12 місяців з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року включно, однак страхування було пролонговано, оскільки позивач продовжував сплачувати страхові платежі та жоден із учасників такого не виявляв бажання його припинити. Як встановлено в судовому засіданні, у лютому 2020 року в позивача (страховика), а у застрахованої особи ( [PERSON] ), настав ще один страховий випадок, а саме діагностовано незрілу катаракту правого ока, артифалію правого ока та астигматизм правого ока, вторинна катаракта лівого ока, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №4499. Відповідно до п.п. 3.2 п.3, п.п.3.4.1 п.3 Умов страхування до Договору страхування на випадок хвороби, для отримання страхової виплати страхувальник або застрахована особа у строк не пізніше двох робочих днів з дня закінчення лікування, а у випадку смерті застрахованої особи спадкоємець у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повинні звернутися до страховика з заявою про страхову виплату та надати документи, які підтверджують факт настання страхового випадку. Страхова виплата за однаковим захворюванням здійснюється не більше одного разу на протязі року. У відповідності\~до вказаних\~вимог Умов,\~позивачем 12\~лютого 2020\~року в\~електронній формі\~було подано\~заяву про\~страхову виплату\~за № Z201CPB7000050, з якої вбачається, що застрахованій особі [PERSON] проведено операцію на правому оці (катаракта). Як вбачається з листа Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» за вих. №20142224 від 24 лютого 2020 року, адресованого позивачу, згідно наданих документів, лікування з приводу катаракти, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно п. 3.4.1 Умов страхування «Страхова виплата за однаковим захворюванням здійснюється не більше одного разу», що унеможливлює проведення повторної виплати. У зв`язку з невиконання умов Договору страхування № DNH0HI-184U2KZ від 30 травня 2018 року, позивачем в особі свого представника було скеровано на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» претензію в якому запропонував відповідачу усунути порушення наступним чином, а саме: -протягом 30 робочих днів з моменту одержання даної претензії, добровільно здійснити страхову виплату у розмірі 9\~000 грн. та пеню у розмірі 216 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта, з якого останнім сплачуються страхові платежі за цим Договором. В протилежному випадку клієнт залишає за собою право на: -звернення до суду про стягнення вище вказаної заборгованості; -звернення із скаргою до уповноваженого органу, що здійснює державний нагляд за страховою діяльністю в Україні про порушення ПрАТ «СК» ВУСО» умов Договору страхування; -звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення посадовими особами ПрАТ «СК» ВУСО» дій, що можуть мати ознаки кримінального правопорушення. З відповіді Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» за вих. №8050 від 12 листопада 2020 року, адресованого позивачу на його претензію, вбачається наступне: Відповідно до п.6.1.2 Договору страховим випадком є настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком №1 до даних Правил страхування та умовами цього Договору. 13 листопада 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» було отримано заяву про здійснення страхової виплати. Настання (під час дії договору) у застрахованої особи захворювання на катаракту (зріла катаракта лівого ока. Майже зріла катаракта правого ока) встановлено у 2018 році, було підтверджено медичною документацією, а саме Випискою №9691 від 12 листопада 2018 року. Цей випадок було визнано страховим. Розмір суми виплати зазначений у Додатку №1 до умов страхування п.86 «Катаракта (окрім вродженої) становить 10% від Страхової суми за Договором. Виплату проведено 27 грудня 2018 року у відповідності до умов договору. 12\~лютого 2020\~року ПАТ\~СК «ВУСО»\~отримано заяву\~про здійснення\~страхової виплати\~вих. № Z201CPB7000050. Із заявою було надано медичну документацію, у тому числі виписку №4499 від 13 лютого 2020 року, що підтверджує у застрахованої особи наявність захворювання на катаракту, яке було діагностовано у 2018 році та має хронічний перебіг, по якому вже було виплачено страхове відшкодування в 2018 році. Відповідно до умов договору, перебіг захворювання не може бути визнано страховим випадком. ПАТ СК «ВУСО» було вимушене відмовити в здійсненні страхової виплати. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача - адвокатом Сащуком М.М. 27.11.2020 року (№46-ск) було подано скаргу на дії відповідача, щодо порушення останнім вимог законодавства про страхову діяльність до Національного банку України, як до регулятора ринку небанківських фінансових послуг на дії НАМ' СК ВУСО". Відповідно до відповіді Національного Банку України №14-0005/10 від 04 січня 2021 року, останнім виявлено, що прийняте відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним, оскільки звернення з приводу захворювання застрахованої особи було не протягом одного року, а також перше звернення підтверджує проведення оперативного втручання на лівому оці застрахованої особи. Таким чином Національним банком встановлені ознаки порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» в частині невиконання Страховиком інших обов`язків, передбачених договором страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 р., договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.22, ч.1, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За п. 19 ч. 1 ст. 1 цього Закону, продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. \~ \~ \~ \~За п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», дія Закону № 1023 поширюється, зокрема, на відносини страхування. \~ \~ \~ \~Однак, як встановлено судом, відповідно до п.3.4.1. Умов страхування, страхова виплата за однаковим захворюванням здійснюється не більше одного разу на протязі року. А так як страхова виплата щодо першого страхового випадку була здійснена у 2018 році під час дії первісного договору, наведене не може бути підставою для відмови у страховій виплаті у 2020 році під час дії пролонгованого договору. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. \~ \~ \~ \~Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як зазначено в п. 9\~Постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором страхування, позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає у душевних стражданях та приниженні його честі, гідності та ділової репутації. \~ \~ \~ \~Відтак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позивачу завдано відповідачем моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно норм ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, між [PERSON] та адвокатом Сащук М.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 13 від 19 жовтня 2020 року, згідно умов якого адвокат Сащук М.М. надає позивачу професійну правничу допомогу у даній справі. В матеріалах справи наявний розрахунок вартості надання правничої допомоги №1, в якому подано детальний опис виконаних адвокатом робіт та сторонами погоджено їх вартість. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідачем у справі не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, то у суду відсутні підстави для її зменшення. Крім цього, відповідно до постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, в якій сформовано правову позицію щодо вирішення питання про відшкодування витрат учасників справи на правову допомогу та застосування ст. ст. 27, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». З урахуванням приписів ч.9 ст. 141 ЦПК України суд стягує витрати на правничу допомогу на користь позивача в розмірі 6 600 грн. з відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved