Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

23 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 21 квітня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 13 894 грн. 01 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов’язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14 квітня 2014 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 17 980 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 13 894 грн. 01 коп. – заборгованість за кредитом, 13 грн. 08 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 042 грн. 05 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 698 грн. 56 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 832 грн. 39 коп. – штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, штрафів та пені, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з’явився, надіславши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того, на запит суду від 13 травня 2014 року повідомляє, що до ПАТ КБ «ПриватБанк» на надходило заяв від [PERSON] щодо проведення перевірки факту оформлення кредиту на його ім»я іншою особою шахрайським способом, службових перевірок за вказаном фактом не проводилось ( а. с. 38). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив ( а.с. 29). У судовому засіданні 13 травня 2014 року позов не визнав у повному обсязі, пояснивши, що даний кредитний договір він не укладав та гроші отримував. Так, у 2013 році у м. Києві його паспорт громадянина України було втрачено, а отже інша особа уклала кредитний договір від його імені та отримала грошові кошти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 та частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України випливає, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.. За змістом ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожний день прострочення виконання. Судом встановлено, що 21 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу строкового кредиту у сумі 13 894 грн. 01 коп. на строк 24 місяців з 21 квітня 2013 року по 20 квітня 2015 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12% річних, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 248 грн. 15 коп., щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 208 грн. 41 коп. Кредит надається позичальнику на оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячний платіж у сумі 579 грн. 65 коп., з 30 жовтня 2013 року у сумі 788 грн. 06 коп., період сплати, за який приймається період з 25 по 29 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобов’язання банк відкрив відповідачу рахунок 29093063020250 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідач взяв на себе зобов’язання повернути суму кредиту, відсотків і винагороди, а також пені, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прос рочки. Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до Умов та правил забезпеченням зобов’язань, інформація про товар (його найменування, вартість) визначені у супроводжувальних документах на товар (а. с. 5). Згідно п. 2.4.3.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, за користування кредитом в період з дати укладення діючого договору до дати погашення кредиту, якщо інше не зазначено в п. 2.4.3.6 дійсних Умов, позичальник щомісячно в період виплати виплачує відсотки і винагороду у розмірі, зазначеного в розрахунках і заяві. Відповідно до п. 2.4.3.3 нарахування відсотків і винагороди здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом – 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісячно за період з першої дати поточного періоду сплати включно до дати, коли кредит стає простроченим. Дата погашення кредиту в розрахунок не враховується. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту, якщо інше не вказано в п. 2.4.3.6 діючих Умов. За змістом п. 2.4.3.6 Умов, в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за використання кредиту, зазначених у заяві, п. 2.4.2.2.3 цих Умов, згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, сторони погодили протягом періоду неналежного використання позичальником обов’язків по сплаті відсотків за використання кредитом. Відсотки за використання кредитом нараховуються банком в розмірі фактично сплачених позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного використання обов’язків по сплаті відсотків за користування кредитом сплачує неустойку у розмірі, передбаченому п. 2.4.5.2 Умов. Строк сплати неустойки, не пізніше наступного банківського дня з дати неналежного виконання позичальником обов’язків по сплаті відсотків, визначених заявою, п. 2.4.2.2.3 цих Умов. Пунктом 2.4.5.2 визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником обов’язків по сплаті відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному у заяві, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником обов’язків по сплаті відсотків за користування кредитом. З п. 2.4.5.3 Умов вбачається, що, в разі невикористання чи неналежного виконання позичальником обов’язків по сплаті винагороди за пред’явлення фінансового інструменту в розмірі, зазначеному у заяві, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежним чином сплаченої винагороди. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником обов’язків по сплаті винагороди за кредит. У випадку невиконання банком обов’язків по видачі кредиту згідно із заявою та п. 2.4.2.1 діючих Умов, банк виплачує позичальнику пеню у розмірі 0,1% річних від несвоєчасної видачі суми кредиту за кожний день прострочення даного обов’язку (за виключенням випадків, передбачених п. 2.4.2.3.6 Умов). Сплата пені здійснюється у гривнях (п. 2.4.5.4). Згідно п. 2.4.5.5 Умов, за порушення позичальником строків платежів за будь-яке з грошових зобов’язань, визначених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов’язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З п. 2.4.5.6 Умов вбачається, що в разі порушення позичальником будь-якого з обов’язків, визначених п. 2.4.2.3.15 діючих Умов, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100 % від вартості предмета застави, який зазначений у заяві. Сплата штрафу здійснюється в гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до п. 2.4.5.7 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення обов’язків, визначених п. п. 2.4.5.1, 2.4.5.2, 2.4.5.3, 2.4.5.4, 2.4.5.5, 2.4.5.6 діючих Умов, здійснюється на протязі 3 років з дня, коли діючий обов’язок повинен бути виконаний позичальником. Пунктом 2.4.6.2 визначено всі види платежів (за виключенням кредиту, пені, штрафу, винагороди за проведення додаткового моніторингу), внесеними позичальником по діючим Умовам, являються відсотками в розумінні ЦК України (а. с. 6-15). Згідно наданого ПАТ КБ “ПриватБанк” розрахунку, станом на 14 квітня 2014 року залишок заборгованості за кредитом у [PERSON] становить 17 980 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 13 894 грн. 01 коп. – заборгованість за кредитом, 13 грн. 08 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 042 грн. 05 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 698 грн. 56 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 832 грн. 39 коп. – штраф (процентна складова) на а. с. 4. Розмір заборгованості за кредитним договором № К204R482710332 від 21 квітня 2013 року підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів і процентів. Згідно із вимогами ч.1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Всупереч ст. 60 ЦПК України відповідач [PERSON] не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що даний кредитний договір укладений від його імені іншою особою шахрайським способом. Так, із відповіді на запит суду, яка надійшла із Білопільського РВ УМВС України в Сумській області вбачається, що [PERSON], [INFO] із заявою про факт крадіжки його паспорта громадянина України не звертався ( а. с. 35). Із відповіді завідувачки Білопільського РС УДМС України в Сумській області вбачається, що Білопільським РС УДМС України в Сумській області 20 травня 2014 року у замін втраченого, видано паспорт серії МВ № 553963 на ім»я [PERSON], [INFO], який звернувся із заявою про втрату паспорту громадянина України ( а.с. 36), тобто під час розгляду справи в суді. Отже, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 17 980 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 13 894 грн. 01 коп. – заборгованість за кредитом, 13 грн. 08 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 042 грн. 05 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 698 грн. 56 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 832 грн. 39 коп. – штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 18 223 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved