Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

2 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить зменшити розмір заборгованості, визначений відділом державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], які стягуються за постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 січня 2001 року (виконавчий лист № 2-87, виданий Томашпільським районним судом Вінницької області 08.04.2001 року) з 43468,60 грн на 27433 грн (двадцять сім тисяч чотириста тридцять три гривні). Даний позов [PERSON] обгрунтував наступним. Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 січня 2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] року в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ?? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 12 січня 2001 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на момент винесення постанови він не працював через незадовільний стан здоров'я, проте деякий час він добросовісно намагався сплачувати присуджені аліменти на утримання дитини. З 2004 року стан здоров'я [PERSON] погіршився на стільки, що він взагалі не міг працювати. Кілька разів на рік позивач лікувався у стаціонарних умовах Вінницької обласної клінічної психіатричної лікарні з приводу органічного ураження головного мозку внаслідок перенесених черепно-мозкових травм. Згідно даних трудової книжки позивача, останній запис про працевлаштування та звільнення датується 2006 роком, однак фактично з 2000 року він перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] З 3 вересня 2012 року [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Томашпільської РДА і отримує державну соціальну допомогу, як особа, що не має права на пенсію, в сумі 894 грн. Також [PERSON] вказує, що з 1 жовтня 2013 року, згідно акту огляду МСЕК, він визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання, інвалідність встановлена до 1 листопада 2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції Швецем Ю.С., заборгованість по аліментам станом на 1 вересня 2013 року склала 43468,60 грн. У зв'язку з тим, що позивач не сплачував аліменти, [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про надання соціальної допомоги по утриманню дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та в період з листопада 2008 року по червень 2013 року управління сплатило відповідачці допомогу у розмірі 16035,60 грн, що підтверджується відповідною довідкою УПСЗН. Враховуючи те, що сума допомоги дійсно була отримана відповідачкою у період, за який визначається заборгованість, позивач [PERSON] вважає, що сума заборгованості по сплаті аліментів має бути зменшена на суму, отриману [PERSON] від УПСЗН. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, та попросив позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі, пояснюючи, що заборгованість по сплаті аліментів у нього виникла у зв'язку з тяжкою хворобою, а суму в розмірі 16035,60 грн було виплачено позивачці Управлінням праці та соціального захисту населення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила у задоволенні позову, пояснюючи, що дійсно вона отримала допомогу від Управління праці та соціального захисту населення в розмірі 16035,60 грн в період, коли [PERSON] не сплачував аліменти. Представник третьої особи державний виконавець відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції Швець Ю.С. у судовому засіданні пояснив, що дійсно [PERSON] станом на 1 вересня 2013 року допустив заборгованість у розмірі 43468,60 грн, з яких 16035,60 грн відповідачка отримала від Управління праці та соціального захисту населення, як допомогу на утримання дитини, батько якої ухиляється від сплати аліментів, в період з листопада 2008 року по червень 2013 року, не заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Згідно ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що згідно постанови Томашпільського районного суд вінницької області від 24 січня 2001 року, постановлено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] року в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 12 січня 2001 року і до її повноліття. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Виконання судових рішень в частині стягнення аліментів покладається на виконавчу службу, а порядок стягнення аліментів передбачено ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно п. 7.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень - якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір держаний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника. Також судом встановлено, що внаслідок несплати аліментів [PERSON] державним виконавцем за місцем виконання постанови суду про стягнення аліментів зроблено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. Згідно цих розрахунків [PERSON] допустив заборгованість зі сплати аліментів станом на 1 вересня 2013 року в розмірі 43468,60 грн. Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів та її розмір сторонами не оспорюється та визнається. Як пояснив позивач у справі [PERSON] та визнано відповідачкою [PERSON] та третьою особою державним виконавцем Швецем Ю.С., [PERSON] в період з листопада 2008 року по червень 2013 року отримувала від Управління праці та соціального захисту населення соціальну допомогу по утриманню дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Згідно довідок начальника Управління праці та с соціального захисту населення Г.К.Косар № 2799 від 04.08.2014 року, [PERSON] перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.11.2008 року по 30.06.2013 року призначено допомогу - тимчасову державну допомогу дітям. Допомогу нараховано в розмірі: листопад -грудень 2008 року-420,60 грн, в 2009 році-2568,60 грн, в 2010 році-3162,00 грн, в 2011 році-3599,70 грн, в 2012 році-4106,70 грн, січень-червень 2013 року-2178,00 грн, а всього 16035,60 грн. Згідно ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на державну допомогу мають громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим законом, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Тимчасова допомога призначається і виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину, управлінням праці та соціального захисту населення. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Отже, оскільки [PERSON] не сплачував вчасно аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [PERSON] звернулася із заявою до управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА про надання соціальної допомоги по утримання дочки, батько якої ухилявся від сплати аліментів та в період з листопада 2008 року по червень 2013 року отримала таку допомогу в розмірі 16035,60 грн. Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, в позивача [PERSON] дійсно змінився матеріальний та сімейний стан, в зв'язку з чим він і допустив заборгованість по сплаті аліментів. зокрема, дану заборгованість останній допустив у зв'язку з його тяжкою хворобою. Як встановлено у судовому засіданні і це підтверджується відповідною медичною документацією, долученими до матеріалів справи, зокрема, довідкою Вінницької обласної клінічної психіатричної лікарні ім.Ющенка, довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, [PERSON] визнаний інвалідом ІІІ групи загального захворювання, інвалідність встановлена до 1 листопада 2015 року. Тому суд вважає, що указані обставини є поважними і дійсно могли потягнути за собою виникнення заборгованості по аліментах. Відповідно трудової книжки [PERSON], останніми записами є запис від 02.08.2006 року про прийняття на посаду робітника з благоустрою та запис від 15.09.2006 року про звільнення за згодою сторін. Враховуючи, що матеріальний стан позивача змінився, він тривалий час був безробітній, хворів та проходив курс лікування у стаціонарних умовах, відповідачка [PERSON] отримала допомогу від УПСЗН у загальному розмірі 16035,60 грн, суд вважає за можливе зменшити визначену відділом державної виконавчої служби Томашпільського РУЮ заборгованість по сплаті аліментів відповідно постанови Томашпільського районного суду від 24 січня 2001 року на суму, отриману відповідачкою від УПСЗН, тобто на 16035,60 грн, та визначити її в розмірі 27433 грн (43468,60 грн-16035,60 грн). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем в позовній заяві не ставиться питання про стягнення з відповідачки на його користь суму понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити понесені судові витрати, що складаються із сплати судового збору, за позивачем [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved