Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

21.11.2019 позивач Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому в особі міського голови Б.Є. Андріїва звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з травня 2019 року сім`я [PERSON] потрапила в поле зору служби у справах дітей Ужгородської міської ради, оскільки за характеристикою зі школи в якій навчається [PERSON] , зовнішній вигляд останньої неналежний, у дитини було відсутнє навчальне приладдя, а також виявлено педикульоз. За твердженням вчительки, яка відвідала помешкання родини, квартира була в занедбаному стані, а місцезнаходження матері впродовж двох місяців невідоме. З вересня 2019 року батьки продовжували ухилятися від виховання дітей, не відвідували дітей під час їх перебування на лікуванні в обласній інфекційній лікарні. На прохання батька, дітей було залишено з ним, однак умови проживання дітей він не покращив, у помешканні відсутня електроенергія, малолітня донька не відвідувала школу. У зв`язку з побоюванням за життя і здоров`я дітей, служба у справах дітей Ужгородської міської ради доставила малолітнього хлопчика на лікування, а дівчинку влаштували до притулку. Окрім цього, зі слів прабабусі дітей, їх батько відсутній тривалий час, зловживає алкоголем, в родині виникають конфлікти. Також на засіданні комісії від 17.09.2019 мати дітей заявила про бажання відмовитися від батьківських прав. Вказане свідчить про те, що батьки не бажають належно виконувати батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Представник позивача Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому - Шатров В.В. позовні вимоги підтримав, просив позбавити відповідачів батьківських прав за відсутність належного виховання та утримання дітей. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] просив не позбавляти його батьківський прав, вказав, що займається поліпшенням житлових умов та неофіційно працює. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується відміткою відділу РАЦС м. Ужгород від 01.06.2013 в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] від 16.03.2015. Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) щодо [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) щодо [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Обґрунтовуючи вказаний позов, позивач вказує на те, що відповідачі як батьки дітей не належно виконують батьківські обов`язок по вихованню та утриманню свої малолітніх дітей. Вказана позиція позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: копією листа директора Сторожницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ужгородської районної ради Закарпатської області від 20.05.2019 №61, за яким батьки [PERSON] недостатньо приділяють увагу підготовці дитини до школи; копією характеристики учениці [PERSON] від 20.05.2019 №62, за якою [PERSON] відвідує школу регулярно, але при цьому приходить в неоханому вигляді без відповідного навчального приладдя; копією доповідної вчителя початкових класів [PERSON] , за якою під час відвідування помешкання в якому проживає [PERSON] , було виявлено, що таке перебуває в занедбаному стані, молодший брат [PERSON] знаходився на брудній підлозі, мати була відсутня і зі слів бабусі дітей вона покинула дім більше двох місяців тому; копією довідки лікаря АЗПСМ с. Сторожниця Ужгородського районного центру первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] від 13.05.2019 №23, за якою у [PERSON] виявлено педикульоз; копією акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 02.09.2019, за яким діти проживають разом з прабабусею [PERSON] , 1947 р.н. та тіткою [PERSON] , 1999 р.н., мати з дітьми не живе та їх не утримує; копією акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 02.09.2019, згідно з яким за вказаною адресою проживає [PERSON] - мати дітей; копією акту оцінки потреб сім`ї №435 від 02.09.2019 та висновком оцінки потреб сім`ї за соціальною картою №119 від 02.09.2019, за яким [PERSON] потребує підвищення батьківського потенціалу матері, оскільки така не займається дітьми; копією акту оцінки потреб сім`ї №436, 436/1 від 02.09.2019 та висновком оцінки потреб сім`ї від 02.09.2019, за якою діти проживають разом з прабабусею [PERSON] , мати дітей не займається ними та проживає окремо; копія витягу з протоколу №15 засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому від 03.09.2019, за яким прийнято рішення про висловлення пропозиції сім`ї [PERSON] підписати договір про здійснення соціального супроводу з метою підвищення батьківського потенціалу та створення необхідних умов для проживання і розвитку дітей, а також про направлення [PERSON] разом з дітьми на тимчасове перебування в закарпатський обласний центр соціально-психологічної допомоги; копією наказу заступника начальника служби у справах дітей Ужгородської міської ради 03.09.2019 року №14 «Про взяття на облік дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах, [PERSON] »; копією наказу заступника начальника служби у справах дітей Ужгородської міської ради 03.09.2019 року №15 «Про взяття на облік дитини, яка опинилася в складних життєвих обставинах, [PERSON] »; копією акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 09.09.2019, за яким окрім прабабусі та дітей, за цією адресою проживає відповідач [PERSON] , зі слів якого мати дітей не бажає займатися їх вихованням та утриманням, а соціальну допомогу на дітей витрачає на власні потреби; копією витягу з протоколу №16 засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому від 17.09.2019, за яким прийнято рішення про проведення роботи з батьком дітей щодо підвищення його батьківського потенціалу; копією запрошення від 07.10.2019 №643/23-35 та від №644/23-35 для [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому відбудеться розгляд питання про доцільність позбавлення їх батьківських прав; копією рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради 24.10.2019 №398 «Про влаштування дітей» (, за яким прийнято рішення про влаштування дітей до обласного будинку дитини в м. Сваляві; копією акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 11.11.2019, за яким стосунки в сім`ї [PERSON] конфліктні, виявлено, що дитина [PERSON] не відвідує школу; копією акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 13.11.2019, за яким діти знаходилися з прабабусею, їх стан здоров`я був неналежний, тому працівниками соціальної служби прийнято рішення про вивезення їх для обстеження до лікарні; копією листа директора УМЦСССДМ від 13.11.2019 №598/01-18, за яким працівниками соціальної служби неодноразово здійснювалося інспектування місця проживання дітей [PERSON] , за яким мати та батько дітей не виявили бажання щодо проведення роботи з підвищення свого батьківського потенціалу; копією клопотання від 13.11.2019 №719/23-29 про тимчасове влаштування [PERSON] , 2017 р.н. до КНП «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня», який залишився без батьківського піклування; копією клопотання від 13.11.2019 №720/23-28 про тимчасове влаштування [PERSON] , 2012 р.н. до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА, яка залишилася без батьківського піклування; копією акту прийому дитини [PERSON] до притулку від 13.11.2019; копією направлення в ОІКЛ малолітнього [PERSON] від 13.11.2019 року; копією виписки з історії хвороби №1236 щодо [PERSON] , за якою така потребує зокрема диспансерного нагляду; копією виписки з історії хвороби №1237 щодо [PERSON] , за якою такий потребує зокрема диспансерного нагляду. Окрім цього, позивачем додано копії матеріалів з Єдиного державного реєстру судових рішень по адміністративним справам №308/4523/16-п, №308/14530/18, №308/1333/18, №308/12179/18, №308/4205/18 щодо [PERSON] , за якими останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності зокрема за ст. 173-2 КУпАП за фактом насильства в сім`ї щодо дружини та дітей, а також по кримінальній справі №308/9341/19, за якою в провадженні суду перебуває кримінальна справа щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину проти власності. З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №739/23-21 від 19.11.2019 вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх дітей - [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). При цьому з огляду на тлумачення ст. 166 Сімейного кодексу України , позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з абзацу другого п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідачів [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей, що виразилась у їх нехтуванні обов`язками як батьків по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для їх проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі. При цьому судом враховано, що відповідачка [PERSON] була попереджена органом опіки та піклування про необхідність вжиття заходів для забезпечення виконання своїх батьківських обов`язків, однак на шлях виправлення не стала, своє відношення до виховання дітей не змінила, попри рекомендації органу опіки та піклування. Тож, судом встановлено факт свідомого ухилення матері дітей відповідачки [PERSON] від виховання власних дітей, а саме її свідоме не бажання підтримувати з ними взаємовідносини протягом тривалого часу та її проживання окремо від них, що в своїй сукупності є достатнім для висновку суду про задоволення даного позову в частині позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] . Також судом встановлено факт свідомого ухилення батька дітей - відповідача [PERSON] від виховання власних дітей, що полягає в незабезпеченні їх достатніми матеріальними ресурсами для їх належного утримання, що в своїй сукупності є достатнім для висновку суду про задоволення даного позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . При цьому суд критично відноситься до показів відповідача [PERSON] про те, що він належно виконуватиме батьківський обов`язок, оскільки працівники служби у справах дітей надавали йому можливість виправитися, зокрема 11.11.2019, після чого своєї обіцянки він не дотримався, з початку навчального року його донька [PERSON] до навчання не приступила, при огляді помешкання, за місцем проживання дітей, працівниками соціальної служби виявлено, що стан здоров`я малолітнього сина відповідача незадовільний. Також, суд вважає, що заробіток відповідача у 500 грн. є недостатнім для належного утримання дітей й носить мінливий характер з огляду на неофіційний характер такого. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо їх дітей - [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно з ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів судом враховує, що діти відповідачів потребують матеріальної допомоги, тому суд вважає, що оскільки відповідачами не надано жодних доказів щодо їх непрацездатності, то з них підлягають стягнення аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21.11.2019 та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі складає 1536,80 грн. за дві вимоги, заявлені позивачем, щодо кожного з відповідачів.

Outcome: approved