Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

1 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що позивач уклав з відповідачем договір № АВ/5210901 про страхування обов'язкової цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу Газ реєстраційний номер [NUMBER]. 18 грудня 2012 року в м. Дніпропетровську відбулась ДТП за участю відповідача, котрий керував застрахованим транспортним засобом та гр. [PERSON], котра керувала автомобілем Сузукі, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2013 року, дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху з боку [PERSON] На підставі заяви [PERSON] та договору ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» виплатило належне страхове відшкодування в розмірі 13295,78 гривень. Позивач в порядку регресу просить суд стягнути з відповідача виплачену потерпілій особі суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13295,78 гривень. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 23 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір (поліс) № №АВ/5210901 про страхування обов'язкової цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу ГАЗ реєстраційний номер [NUMBER] впродовж терміну з 24 лютого 2012 року по 23 лютого 2013 року (а.с.8). Водій [PERSON] відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2013 року був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП (а.с.9). Правопорушення полягало в тому, що 18 грудня 2012 року о 15 год. в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ д/н [NUMBER] по вул. Роторній, 17а в стані алкогольного сп'яніння, під час руху не вибрав безпечну дистанцію внаслідок чого скоїв зіткнення з попереду стоячого автомобіля Сузукі д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого останньому транспортному засобу нанесені механічні пошкодження. За висновком експерта - автотоварознавця [PERSON], розмір завданих збитків [PERSON], внаслідок ДТП, склав 17154,95 гривень (а.с.10-22). Суму заподіяного збитку, без урахування ПДВ, в розмірі 13295,78 гривень, позивач компенсував [PERSON] на підставі Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", про що свідчить платіжне доручення № 37077 від 21.02.2013 року (а.с.33). Відповідно до п.38.1.1»а» п.38.1 ст. 38 ЗУ №1961 «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», страхових після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтями 1187, 1188 ЦК України, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 (зі змінами) „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Аналізуючи встановлені судом факти та співвідношуючи їх з наведеними нормами, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved