overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Мають спільну дитину сина [PERSON] , 2014 року народження. Сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Відновлення сімейних відносин позивачка вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 08.06.2013 року одружені. Мають на утриманні дитину, а саме: [PERSON] , 2014 року народження р.н. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного. Мешкають окремо. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2009 року. З 2015 р. сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак в добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не бажає. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити заявлені вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 13.07.2009 року одружені. З 2015 р. сімейні відносини між сторонами були припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Неповнолітніх дітей не мають, однак в добровільному порядку відповідач не бажає розівати шлюб. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~який обґрунтувала\~тим,\~що перебуває\~з відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~15.09.2001\~року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки між ними були припинені з 2016 року через те, що відповідач покинув сім`ю та переїхав до іншої жінки, та з тих пір сумісне життя припинилася остаточно, спільне господарство не ведеться. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та просить задовольнити заявлені вимоги. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 15.09.2001 року одружені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини між сторонами були припинені з 2016 року, у зв`язку з тим, що відповідач покинув сім`ю. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] \~ звернулась\~в суд\~з позовом\~до [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~який обґрунтувала\~тим,\~що перебуває\~з відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~16.10.2004\~року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними були припинені з квітня 2020 року через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на життя, поваги один до одного. Мешкають окремо. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та просить задовольнити заявлені вимоги. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 16.10.2004 року одружені. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами були припинені з квітня 2020 року, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на життя, поваги один до одного. Мешкають окремо. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2009 року. Мають на утриманні трьох спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В травні 2021 р. сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Відновлення сімейних відносин позивач вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.51 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 23.09.2009 року одружені. Мають на утриманні трьох спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з травня 2021 р. сімейні відносини між сторонами були припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] року в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, 10 листопада 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріально забезпечувати дитину відмовляється. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки приватного підприємства «Марс» від 03.09.2014 р. [PERSON] проживає в [ADDRESS], з сином [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, то розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років починаючи з 1 січня 2014 року визначений в сумі - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні. Дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про можливість задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що 800 грн., які визначені позивачем є розумним розміром, оскільки такий розмір визнаний і відповідачем. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,6 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини, вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач має можливість її надавати. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини, та на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, позовні вимоги підтримує, прохає розглянути справу та прийняти рішення в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, позовні вимоги визнав, прохає розглянути справу та прийняти рішення в його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, син проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання та на утримання сина, відповідач має можливість її надавати. Відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України "батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Суд вважає необхідним, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною ат потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач має можливість її надавати. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини, та на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, позовні вимоги підтримує, прохає розглянути справу та прийняти рішення в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, позовні вимоги визнав, прохає розглянути справу та прийняти рішення в його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Відповідно до ст. 180 СК України "батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Суд вважає необхідним, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved