Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

26 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що 4 березня 2004 року Станинською сільською радою Радехівського району Львівської, зареєстровано шлюб з [PERSON], актовий запис №1. Від шлюбу, народилося троє дітей: - син, [PERSON], [INFO]; - донька, [PERSON], 03.07,2008 року народження; - син, [PERSON], [INFO]. 19 травня 2018 року Радехівським районним судом Львівської області шлюб з відповідачем [PERSON], розірваний. Оскільки відповідач часто зловживав алкогольними напоями, через що постійно виникали сварки та скандали, під час яких він позивача ображав як жінку в присутності малолітніх дітей, а тому, 19 жовтня 2017 року, відповідач залишив сім'ю і переїхав на постійне місце проживання до своїх родичів в с. Тетевчиці Радехівського району Львівської області. Спільні діти зареєстровані та проживають разом з позивачем в [ADDRESS], Радехівського району Львівської області, про що свідчить довідка №106 від 20.04.2018 рок. видана Станинською сільською радою Радехівського району Львівської області. Позивач самостійно утримує та виховує трьох дітей. Відповідач з ними не проживає, рідко навідує дітей, зовсім не надає коштів на їх утримання, хоча має можливість допомагати утримувати дітей фінансово, адже фізично здоровий, неофіційно працює. Позивачу важко одній забезпечити дітям достойні умови проживання, забезпечити їх повноцінним харчуванням та всім необхідним для їх всебічного розвитку, оскільки офіційно не працевлаштована, перебиваюся періодичними заробітками. Просить Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], жителя с.Тетевчиці, Радехівського району Львівської області, аліменти на її користь для утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, хоча з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав завчасно (а.с.23). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 та ст.279 ЦПК України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року (а.с.9-10). Від шлюбу у них народилося троє дітей: - син, [PERSON], [INFO]; - донька, [PERSON], [INFO]; - син, [PERSON], [INFO]. (а.с.6,7,8). Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою виданою Станинською сільською радою Радехівського району Львівської області від 20.04.2018 року №106 (а.с.4). Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік", з 01 пo 31 грудня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1626 гривень, а від 6 до 18 років - 2027 гривні. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення повноліття; суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved