Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

20.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування в якій зазначив, що після смерті [PERSON], що мало місце [INFO], залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок №23 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], в якому остання проживала та являлася власником з 1976 року, але не був зареєстрований за її життя. Посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, просив визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на будинок №23 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідачаЛагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Приписами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до вимог ч.1, ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При вирішенні цього спору, суд виходить з того, що слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця. До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР" у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали. До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з погосподарських книг Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області за 1976 рік та 1983-2011 роки головою домогосподарства, розташованого по [ADDRESS], являлася [PERSON], яка померла [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.2011 року виконкомом Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років, про що 25 листопада 2011 року складено відповідний актовий запис за №04. Згідно заповіту від 01 листопада 2011 року, посвідченого уповноваженою посадовою особою - секретарем Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON], [INFO], належний їй житловий будинок №23 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копії спадкової справи №3/2012 року, заведеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 06 січня 2012 року спадкоємець за заповітом [PERSON], у встановлені ст.1270 ЦК України строки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 17.12.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки, грошових вкладів та пенсійних виплат. Постановою приватного нотаріуса від 20.07.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи (копії) №3/2012 до майна померлої [PERSON] Таким чином, визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді житлового будинку в судовому порядку є винятковим способом захисту його прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 276 грн. 05 коп.

Outcome: approved