Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

20.04.2016 року [PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визначення часток у спільному майні. Свій позов позивач мотивував тим, що 27.07.2000 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було видане свідоцтво на право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] на громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 16.02.2012 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя частки у вищезазначеній квартирі. Позивач як спадкоємець 1-ї черги за законом на майно померлої матері звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 08.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], оскільки у правоустановчому документі на квартиру частки співвласників не визначені. Вказані обставини і обумовили звернення позивача до суду з позовом до відповідача, в якому позивач просив визначити частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки кожного у квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з»явилися, 09.06.2016 року [PERSON] через канцелярію суду надав заяву, в якій позов підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно у встановлений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 27.07.2000 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії СВ №131674, виданого Североморським міським бюро ЗАГС Мурманської області 09.03.1954 року, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.7,36). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1АМ №221735, що видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] померла 16.02.2012 року, актовий запис № 450 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №344/12 до майна померлої 16.02.2012 року [PERSON], отриманої на запит суду, вбачається, що крім позивача, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 34 45). З постанови державного нотаріуса Третьої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.02.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що оскільки частки співвласників, в тому числі померлої [PERSON], у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], не визначені, нотаріус позбавлений можливості визначити склад спадкового майна, з цих підстав видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не є можливим (а.с.41). Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України\~\~від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~\~особи, яка\~\~померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] є належним позивачем, який не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні. Згідно\~ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації позивачем права на спадкування. Вирішуючи вимогу позивача про визначення часток співвласників, в тому числі померлої [PERSON], у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], враховуючи ту обставину, що будь яких інших домовленостей про розмір часток у праві на квартиру між співвласниками не було, жодних доказів щодо інших домовленостей суду не надано, а невизначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право власності та право на спадкування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved