Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування при Хмільницькій міській раді про повернення дитини батькові на виховання. Позов мотивований тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2007 року неповнолітнього [PERSON], [INFO], відібрано від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. [PERSON] зазначає, що з моменту ухвалення вказаного рішення він став на шлях виправлення, не зловживає шкідливими звичками, працює та має постійне місце проживання, приймає активну участь у житті сина. Мати сина - [PERSON] померла [INFO]. За таких обставин [PERSON] просить повернути йому на виховання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що повернення дитини на виховання батькові буде відповідати інтересам дитини. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 6) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2007 року, що набрало законної сили 09.03.2007 року (копія на а.с. 4) відібрано неповнолітнього [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Передано неповнолітнього [PERSON], [INFO], під опікування органу опіки та піклування при Хмільницькій міській раді Вінницької області. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]. Вирішено питання про судові витрати. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (копія на а.с. 7) підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] в м.Вінниця. Судом встановлено, що на даний час [PERSON], [INFO], має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, здоровий, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не знаходився та не знаходиться, за медичною допомогою не звертався, приділяє належну увагу вихованню та здоров'ю сина. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 8, 9, 12-15) Довідкою Калинівської ОДПІ №52 від 03.08.2017 року (а.с. 11), а також податковою декларацією про майновий стан і доходи (а.с. 10) підтверджено, що за друге півріччя 2016 року обсяг одержаного доходу [PERSON] задекларовано в сумі 19200 грн. З довідки Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 16) встановлено, що [PERSON], [INFO], з 01.01.2017 року по 09.08.2017 року до адміністративної відповідальності не притягувався. Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області №331 від 14.09.2017 року вирішено надати до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області висновок про можливість повернення малолітнього [PERSON], [INFO], на виховання батькові [PERSON]. У відповідності до доданого до рішення Висновку виконком Хмільницької міської ради дійшов висновку про можливість повернення малолітнього [PERSON], [INFO], батькові [PERSON] на виховання., в такому випадку повернення [PERSON] на виховання батькові [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що причини, які перешкоджали належному вихованню [PERSON], [INFO] його батьком [PERSON], [INFO], відпали, що у відповідності до ч. 3 ст. 171 СК України є підставою для повернення неповнолітнього [PERSON], [INFO], на виховання його батьку [PERSON], [INFO], для повноцінного розвитку та виховання.

Outcome: approved