Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Сумської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 22.05.2011 в сел.Коротич Харківської області, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, загальною площею 2,3210 га відповідно до Державного акту серії СМ № 074411 від 25.08.2004. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У судове засідання учасники справи не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнає, заперечень не подав. Відповідно до ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порпядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 22 травня 2011 року в сел.Коротич Харківської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 173066 (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, загальною площею 2,3210 га відповідно до Державного акту серії СМ № 074411 від 25.08.2004 (а.с.12). З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради (а.с.13) вбачається, що від імені [PERSON], яка померла 22.05.2011, заповіт не посвідчувався, що підвтерджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги як рідна донька померлої, їх родинні стосунки підтверджуються відповідними документами, що маються в матеріалах справи (а.с.10,11). Спадщина після смерті [PERSON], яка померла 22.05.2011, прийнята позивачем [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.13). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину повинна бути підтверджена належними доказами, а саме - відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а відсутність вказаного доказу є підставою для відмови у позові. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З інформації державного нотаріуса [PERSON] (а.с.14) вбачається, що у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] відмовлено у звязку з відсутністю необхідних документів (оригіналу правовстановлювального документа), який є втраченим. Втрата Державного акту серії СМ № 074411 від 25.08.2004 на імя [PERSON] підтверджується оголошенням у газеті «Ворскла» № 105 від 09.12.2017 (а.с.18-19). Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст.\~213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, за умови прийняття спадкоємцем за законом позивачем [PERSON] спадщини у встановлений законом строк та порядок після смерті [PERSON], а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. \~

Outcome: approved