Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 04.11.2015 року просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», (код ЄДРПОУ 32382598, р/р № 26503010033873 в ПАТ «Державний експортно-іпортний банк України», МФО 322313, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Л. Українки 26) на корись [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [INFO]) збитки в розмірі 11 526 гривень 03 копійки, а також судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що 04 березня 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої їй було спричинено матеріальний збиток в розмірі 11 526 гривень 03 копійки. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну шкоду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що страхова компанія виконала всі зобовязання відповідно до норм чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, 20.08.2015 року надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, 03.12.2015 року надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2015 року о 18 годині 45 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Левітана в м. Одесі, не витримав безпечної дистанції з попереду зупинившимся автомобілем [NUMBER], яким керувала [PERSON], в результаті чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України». Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/3514/15-п, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у сумі 425 гривень. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленим судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особо. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 443760, завдано технічних пошкоджень, як вбачається з довідки ДАЇ м. Одеси. Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Також в пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України зідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та граційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів до участі у справі залучається власник майна як третя особа, не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, оскільки рішення у ві може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Таким чином позивачка, яка керувала автомобілем «Fiat Grande Punto», державний номер [NUMBER], без доручення, але на підставі визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України документів у вигляді посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В» від 30.06.2010 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 3.2010 року, має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому транспортному засобу. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю, яким керувала позивач, сталося з вини відповідача [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в Страховій компанії «[PERSON] - Гарант» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /0579036, відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 50\~000 гривень з урахуванням франшизи в розмірі 1000 гривень, що дорівнює 49\~000 гривень. Проте, 25 березня 2015 року листом № 8856 Моторно (транспорте) страхове бюро України повідомило, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на дату ДТП не була застрахована. Позивач пояснила, що після подання запитів до СК «Альфа-Гарант», а також до МП «Універсал ЛТД», у якого винуватцем ДТП був придбаний поліс, СК «Альфа-Гарант» визнала зазначений поліс дійсним та 19.05.2015 року, без узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на його отримання, та без направлення заявнику письмового повідомлення про прийняте рішення, здійснила виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобілю у розмірі 4\~279, 07 гривень без урахуванням франшизи та ПДВ. Однак, незалежний судовий експерт [PERSON] на замовлення позивача 01.04.2015 року виготовив висновок № 5353, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобілю Fiat Grande Punto становить 21\~977, 10 гривень, а вартість матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого автомобілю, становить 15\~079, 41 гривень. В звязку з тим, що сума відшкодування, яка була виплачена СК «Альфа-Гарант», не відображає реальному розміру матеріального збитку, завданого транспортному засобу в наслідок ДТП, є значно меншою від визначеної незалежним експертом вартості матеріальних збитків, 29 травня 2015 року позивачка звернулась з листом до СК «Альфа-Грант», де просила обґрунтувати зазначений страховою компанією розмір страхового відшкодування по ДТП, яке сталося 04.03.2015 року. В листі від 10.07.2015 року за вих. № 12/2455 СК «[PERSON] Гарант» зазначила, що згідно складеного на її замовлення товариством «Експертум АВЕ» звіту № 11276 вартість матеріального збитку, завданого в ДТП 04.03.2015 року автомобілю Fiat Grande Punto, складає 6\~334, 89 гривень, а висновок незалежного експерта № 5353 від 01.04.2015 року не приймається до розрахунку, так як він складений станом на 01.04.2015 року. Вирішуючи справу по суті суд бере до уваги висновок незалежного судового експерта [PERSON] через те, що звіт оцінювача відповідача містить грубі помилки, які були допущені як при здійсненні розрахунку завданого матеріального збитку, так і навіть при процедурі огляду пошкодженого транспортного засобу. Серед зазначених порушень є те, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився представником товариства «Експертум-АВЕ» неуважно та не професійно, без детального вивчення завданих пошкоджень та їх правильного фіксування. Більш того, огляд пошкоджень автомобіля проводився [PERSON] в м. Одесі, про що свідчить її підпис на протоколі огляду транспортного засобу від 06.03.2015 року, а звіт про вартість матеріальних збитків виконувався взагалі іншою особою - [PERSON], що є прямим і грубим порушенням вимог п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. В п. 5.1. зазначеної Методики вказано, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Окрім цього, в звіті № 11276 від 24.03.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю Fiat Grande Punt , державний номер [NUMBER], також допущені грубі помилки і при здійсненні розрахунку завданого збитку. Оцінювачем [PERSON] невірно визначена дата вводу пошкодженого транспортного засобу в експлуатацію (вказана дата 01.01.2008 року, а фактично автомобіль вийшов з заводу - виробника 18.04.2008 року), що потягнуло за собою невірне визначення строку його експлуатації - замість 6,83 років вказано 7,18 років. В звіті № 11276 від 24.03.2015 року невірно визначений коефіцієнт ринку регіону - замість 1,03 вказаний 1,0, що дало заниження вартості матеріального збитку. Визначаючи вартість продажу автомобіля, оцінювач [PERSON] тільки вказав цю вартість - 173 910,00 грн., не зазначаючи з яких джерел та як він її отримав, до того ж занизивши оскільки вартість аналогічного автомобіля виходячи з даних довідника «Бюлетень товарознавця» № 81 від 2015 року та інформації Інтернет сайта www.auto.ria.ua складає 190\~170 гривень. Також оцінювачем [PERSON] занижено вартість однієї нормо години на ремонтні та малярні роботи в м. Одесі - замість вартості однієї нормо години на ремонтні роботи в розмірі 150 грн./година вказано 100 грн./година, а на малярні роботи замість 195 грн./година вказано 165 грн./година. В звіті № 11276 від 24.03.2015 року занижено кількість годин на ремонт, оскільки кількість годин на ремонт регламентована в додатку 7 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» та залежить від площі пошкодження деталі. Так як в протоколі огляду [PERSON] в м. Одесі не було вказано площі пошкоджених деталей, то оцінювач [PERSON] в м. Бровари Київської області не зміг правильно визначити роботи з їх малярки. Звіт № 11276 від 24.03.2015 року містить неправильні ціни на запасні частини, які взагалі введені оцінювачем вручну, що може мати місце тільки при відсутності вартості запасної частини в програмі «АУДАТЕКС» і тільки після її уточнення у регіонального дилера. Таким чином оцінювачем [PERSON] було занижено вартість запасних частин на суму 4 805,56 грн. Незнання технологічного процесу ремонту оцінювача [PERSON] призвело до відсутності в калькуляції робіт з мойки автомобіля перед ремонтом, підбору красок, поліровки окрашених деталей після ремонту, антикорозійної обробки деталей, що ремонтувались та інше. Ще одна помилка, допущена в звіті № 11276 від 24.03.2015 року - відрахування ПДВ з вартості нормо години за ремонтно-відновлювальні роботи. Наслідком вказаних помилок стало суттєве заниження в звіті № 11276 від 24.03.2015 року вартості матеріального збитку (страхового відшкодування). Помилки та неправильне застосування «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» в звіті ТОВ «Експертум-АВЕ» № 11276 від 24.03.2015 року детально викладені в поясненнях експерта [PERSON], діючого на підставі свідоцтва № 851, виданого центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 23.08.2013 року про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів, вартості збитків, завданих власнику транспортного засобу», який був допитаний у судовому засіданні. При цьому суд бере до уваги, що експерт [PERSON] у судове засідання не з'явився, обгрунтування проведеного звіту суду не надав. Що стосується посилань відповідача на те, що в період між оглядом пошкодженого транспортного засобу представником товариства «Експертум-АВЕ» 06.03.2015 року та незалежним експертом 18.03.2015 року автомобіль експлуатувався та нього негативно впливали погодні умови, а тому незалежний висновок № 5353 від 01.04.2015 року не може бути належним підтвердженням завданої шкоди, є такими, що також не заслуговують на увагу, оскільки опис пошкоджень, виконаних працівниками Державної служби автоінспекції на дату ДПТ, а також опис та фото фіксація, виконані експертом під час огляду, та їх вивчення доводить про відсутність впливу погодних умов на стан завданих 04.03.2015 року в ДТП ушкоджень автомобілю Fiat Grande Punto, державний номер [NUMBER]. До того ж, огляд автомобілю представниками товариства «Експертум-АВЕ» теж проводився не в день дорожньо-транспортної пригоди. Різниця в пробігу пошкодженого автомобіля між двома оглядами ніякого впливу на вартість матеріального збитку в бік збільшення не оказує. Зазначена різниця оказує тільки незначний вплив на ринкову вартість транспортного засобу та коефіцієнт фізичного зносу в бік збільшення на тисячні долі, що призводить тільки до зменшення матеріального збитку. Також слід зазначити про заперечення відповідача стосовно відшкодування страховою компанією вартості матеріального збитку без врахування ПДВ: в ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивачкою на підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобілю [NUMBER], до матеріалів справи додано акт приймання передачі робіт від 23.07.2015 року на суму 14\~760 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування-страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Преамбула ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлює, що цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України Відповідно до ст. 1 Закону, страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. Стаття 6 Закону передбачає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. П.п. 22.1. ст. 21 Закону передбачає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім збитків завданих автомобілю Fiat Grande Punto в результаті ДТП, позивачкою були понесені додаткові витрати в загальному розмірі 1\~725, 62 гривень, які складаються з: 240 гривень оплата за частковий розбір автомобіля для визначення вартості ремонту представниками СК «Альфа-Гарант»; 60 гривень оплата телеграми на імя [PERSON] про виклик експерту; 600 гривень оплата незалежної експертизи; 790 гривень оплата за юридичну допомогу;35, 62 гривень поштові витрати на направлення листів до СК «[PERSON] - Гарант». Таким чином, до стягнення із відповідача СК «Альфа-Гарант» на користь позивача належить сума, яка розраховується наступним чином: 15\~079, 41 гривень (вартість матеріальних збитків) - 4 279 гривень (виплачене страховою компанією відшкодування) 1\~000 гривень (франшиза) + 1\~725, 62 гривень (сума додаткових витрат) = 11\~526, 03 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: approved