Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

22.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків), в якій заявник просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , 1938 року народження, місце народження с. Тайсуган, Альметьєвський район, Татарстан, яка померла [INFO] , місце смерті м. Суходільськ (Краснодон), Луганська область. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Суходільськ (Краснодон), Луганської області. Однак отримати свідоцтво про смерть матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Заявниця зазначає, що місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначене Постановою ВРУ від 17.03.2015 № 254-ХІІІ. У зв`язку з чим вона звернулась до Харківського \~ \~ \~ \~ міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про проведення реєстрації смерті, однак отримала відмову. Що змусило її звернутися з відповідною заявою до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 відкрито провадження у справі. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час заяви повідомлена у встановленому законом порядку. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги в заяві підтримує та прохає задовольнити. Представник заінтересованої особи Харківського \~ \~ \~ \~ міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції в судове засідання не з`явився. До суду надійшли пояснення за підписом начальника відділу, відповідно до яких розгляд справи просили проводити за відсутності представника відділу. Проти заявлених вимог не заперечують. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку, що вимоги заявниці законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Краснодонським міським РАГС Ворошиловградської області 01.09.1979 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 396. Після укладення шлюбу прізвище дружини зазначено « [PERSON] ». Відповідно до даних свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 03.04.2020, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, померла [PERSON] , 1938 року народження, про що зроблено актовий запис про смерть № 381. Заявниця [PERSON] звернулась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції з заявою щодо державної реєстрації смерті матері [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть. Для державної реєстрації смерті заявницею було подано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2020, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, а/з 381. Місто Луганськ, Луганської області, відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Харківським міським відділом ДРАЦС СМУЮ м. Харків 22.12.2020 року № 8995/22.1-32 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] з підстав того, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеної наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Суходільським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , народилася у 1938 році у с. Тайсуган, Альметьєвського району, Татарстан, є громадянкою України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано роз`яснення, відповідно до якого заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті громадянки України [PERSON] , 1938 року народження, місце народження с. Тайсуган, Альметьєвський район, Татарстан, яка померла [INFO] , місце смерті м. Суходільськ (Краснодон), Луганська область, Україна. На підставі викладеного,

Outcome: approved