Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування арешту зазначивши, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , у зв`язку з чим, на підставі поданої мною 17.05.2013 року заяви за №265, Другою Хмельницькою нотаріальною конторою заведено спадкову справу №753-20008я, згідно якої [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлого. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] . В результаті перевірки нотаріусом виявлено арешт на ім`я спадкодавця [PERSON] . згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.06.2007 року за №5191166 зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Народного суду м. Хмельницького від 26.02.1996 року. На даний час спір між вказаними сторонами відсутній, оскільки покійний батько повністю добровільно виконав вказане рішення суду, арешт на квартиру накладено безпідставно та на виконанні державної виконавчої служби виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не перебувають, накладений арешт на квартиру позбавляє [PERSON] можливості прийняти спадщину, а отже розпоряджатись майном, порушує законне право на власний розсуд володіти, користуватися та вчиняти щодо нього будь-які дії, що суперечать закону.. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , у зв`язку з чим, на підставі поданої мною 17.05.2013 року заяви за №265, Другою Хмельницькою нотаріальною конторою заведено спадкову справу №753-20008я, згідно якої [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлого. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] . Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 22.06.2007 року за № 5191166 зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Народного суду м.Хмельницького від 26.02.1996 року. Рішенням Хмельницького міського суду від 25.06.1996 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , 172861000 крб. матеріальної та моральної шкоди, 8.643.000 крб. судових витрат. Однак, на даний час спір між сторонами відсутній, виконавче провадження з приводу виконання вказаного рішення суду не відкривалось і на виконанні не перебуває. В цивільній справі № 2-8556/1996 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, ухвалою Хмельницького міського суду від 26.02.1996 року з метою забезпечення позову накладено арешт на майно [PERSON] , яке знаходиться в квартирі [ADDRESS] , та автомобіль ВАЗ 2106, держномер [NUMBER] . Рішенням Хмельницького міського суду від 25.06.1996 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 172861000 крб. матеріальної та моральної шкоди, 8643000 крб. судових витрат. Згідно довідки архіваріуса Хмельницького міськрайонного суду матеріали справи № 2-8556/1996 знищено по закінченню терміну зберігання. Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.06.2007 року за № 5191166 зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Народного суду м.Хмельницького від 26.02.1996 року. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті заведено спадкову справу №753-20008а на підставі поданої 17.05.2013р. [PERSON] заяви, який є спадкоємцем щодо майна померлого. На виконанні у Другому відділі ДВС у м.Хмельницькому виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] не перебувають. Вказані обставини підтверджуються: довідкою Другої Хмельницької державної нотаріальної контори № 88/02-14 від 13.02.2020р.; листом Другого відділу ДВС у м.Хмельницькому від 11.06.2020р.; матеріалами інвентаризаційної справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Дія цього Закону не поширюється на державну реєстрацію повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних та інших об`єктів цивільних прав, на які законом може бути поширено правовий режим нерухомої речі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Стаття 22 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підставами для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Відповідно до ст.ст. 8, 16 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати законного очікування фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні Рисовський проти України (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування . Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] правомірно, ніким не оскаржене, його право на мирне володіння майном є порушеним через існування заборони на підставі архівного запису. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеною забороною порушуються права позивача як власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки арешт накладений на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого 22.06.2007 року за № 5191166 відсутні, оскільки ухвалою Хмельницького міського суду від 26.02.1996 року було накладено арешт на майно [PERSON] , яке знаходиться в квартирі [ADDRESS] , а не на квартиру, враховуючи те, що накладеною забороною порушуються права позивача як спадкоємця після смерті батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved