Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] він народився в с. Кашівка Голобського району Волинської області. В 1984 році одружився з [PERSON], однак 12.12.1988 року їх шлюб було розірвано, про що відділом РАЦС Луцького МУЮ був вчинений актовий запис № 611. Після одруження з дружиною постійно проживали в квартирі [ADDRESS]. На підставі рішення Луцького міського народного суду Волинської області від 30.04.1992 року його було виселено з даного житлового приміщення за неможливістю сумісного проживання без надання іншого житла. В 2015 він виявив відсутність у себе паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року, тому звернувся до Державної міграційної служби України у Волинській області з відповідною заявою про отримання паспорта громадянина України, однак у видачі документа йому відмовлено у зв'язку з тим, що не встановлено належності заявника до громадянства України. На підставі викладеного, заявник змушений звернутись до суду та просить встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року включно. Представник заявника в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України. Пояснила, що згідно Закону України «Про громадянство України» для оформлення органами міграційної служби належності до громадянства України необхідно подати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Кашівка Голобського району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 10.07.2007 року 12.12.1988 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що відділом РАЦС Луцького МУЮ був вчинений актовий запис № 611 (а.с.9). Згідно з рішенням Луцького міського народного суду Волинської області від 30.04.1992 року [PERSON] виселено з житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с.4-8). Записом в трудовій книжці на ім'я [PERSON] стверджується, що в період з 04.09.1991 року по 14.11.1991 року він працював термістом четвертого розряду на Луцькому автомобільному заводі (а.с.10). Водночас, у зв'язку із втратою паспорта зразка колишнього СРСР та неможливістю встановлення належності до громадянства держави України заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; За приписами підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24серпня 1991 року або проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Положеннями пункту 9 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 13 листопада 1991 року проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання в Україні на зазначену дату, подає ряд документів, зокрема, й судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 13 листопада 1991 року. Таким чином, оскільки заявник втратив паспорт громадянина колишнього СРСР, від встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року залежить виникнення в останнього права на визначення належності його до громадянства України та отримання документа, що посвідчує його особу. При цьому, в інший спосіб такий факт встановити неможливо. В той же час, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 13 листопада 1991 року, тому заява останнього підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved