Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

29 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 23 вересня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 01. Від шлюбу спільних дітей не мають. З січня 2020 року вони з відповідачем проживають окремо. Сімейне життя з відповідачем не склалося через її небажання продовжувати сімейні відносини та вести спільне господарство, внаслідок чого, вони припинили шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть. Майнових спорів на даний час не мають. Подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливими, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Просить шлюб укладений з відповідачем розірвати та строк на примирення не надавати. Розірвати шлюб через орган ДРАЦС позивач не в змозі, оскільки відповідач їй відмовив в оформленні розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просить шлюб розірвати. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] 15.07.2020 року. Сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони фактично припинили з січня 2020 року через небажання продовжувати сімейні відносини, внаслідок чого проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, спільних дітей не мають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка [PERSON] в позовній заяві не зазначила про зміну прізвища після розірвання шлюбу, то суд вважає, що позивачка виявила таким чином бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що є наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840, 80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved