Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 02.11.2004 року, про що зроблено актовий запис за №4. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, взаємного розуміння між ними не досягнуто, їх погляди на життя, інтереси, характери є несумісними, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного, матеріальне становище сім'ї, проявляє неповагу до сім'ї та ухиляється від виконання сімейних обов'язків. Під час спільного проживання з відповідачем, останній поводив себе неадекватно, влаштовував сварки, морально її ображав та принижував в присутності дитини. Таке ставлення відповідача до сім'ї призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин, у зв'язку із чим, з березня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому, позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, інтересам їх спільної дитини та унеможливлює примирення з відповідачем, у зв'язку із чим просила укладений з [PERSON] шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала клопотання від 19.02.2016 року про розгляд справи у її відсутності, оскільки за станом здоров'я в суд з'явитись не має можливості, одночасно вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, строк на примирення з відповідачем не надавати та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 02.11.2004 року Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області, вбачається, що сторони одружились 02.11.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №4 (а.с.4). Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 03.05.2006 року (а.с.7). З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №147863, виданої Волинським обласним бюро МСЕК Ковельської міжрайонної МСЕК 15.10.2015 року,вбачається, що позивачу [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання та їй протипоказана важка фізична праця (а.с.8). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням останньої до збереження шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони фактично не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам їх неповнолітньої дитини. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що причини розірвання шлюбу носять глибинний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй шлюбного прізвища "[PERSON]". Враховуючи те, що позивач є інвалідом другої групи, що стверджено належним письмовим доказом, та у відповідності до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved