Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 07.02.2018 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області виданий судовий наказ, згідно якого вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, на даний час самостійно займається вихованням сина [PERSON] , відповідач не дбає про матеріальний стан дитини. Також зазначає, що на даний час не має можливості в повній мірі забезпечити належний рівень проживання для дитини. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивача до початку судового засідання подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 грн., справу просить слухати у її відсутності. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, зазначив, що з позовними вимогами згідний частково. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до свідоцтва про народження дітей вбачається, що [PERSON] являється батьком дітей (а.с. 5-7). Як вбачається з матеріалів справи 07.02.2018 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати щомісяця з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення відповідною дитиною повноліття (а.с.8). Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Доводи відповідача наведені у його письмовій заяві, щодо того, що він офіційно ніде не працює та має непостійні, тимчасові доходи, а також, щодо стану здоров`я його батька, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки, ним не подано до суду жодних доказів його непрацездатності у зв`язку з станом здоров`я чи будь яких інших підстав, які б забороняли йому працювати. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі -1 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказаний розмір аліментів визнаний відповідачем в судовому засіданні, і є достатнім для забезпечення утримання дітей з врахуванням прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до задоволення. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved