Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вказаного житла, там зареєстрована і проживає фактично. У квартирі зареєстровані і проживають її чоловік та двоє малолітніх дітей, а також зареєстрований, однак фактично не проживає з жовтня 2013 року, її батько - відповідач по справі [PERSON] З огляду та такі обставини, їй створюються перешкоди в користуванні житлом, оскільки змушена нести цивільно-правову відповідальність за всіх зареєстрованих у квартирі мешканців, в тому числі і за відповідача. Крім того, у зв'язку із реєстрацією у квартирі колишнього її мешканця, який там вже не проживає, позбавлена можливості у повному обсязі користуватися і розпорядитися своїм нерухомим майном, чим порушується її право власника, за захистом якого вона й звернулася до суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а згідно положень ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. На підставі поданих позивачем та досліджених в судовому засіданні правовстановлюючих документів, в тому числі - витягів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, Будинкової книги на квартиру, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири, загальною площею 84,8 квадратних метра, житловою площею 45,3 квадратних метра, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстроване місце проживання позивачки, а також з 03.03.1983 р. зареєстроване місце проживання колишнього мешканця вказаного житла - [PERSON], [INFO]. Так, з наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні Актів від 19.02.2014 р., від 27.03.2014 р., від 03.06.2014 р., складених майстром та затверджених начальником житлово-комунального підприємства "Сонячне" управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому, вбачається, що у спірній квартирі відповідач фактично не проживає з жовтня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведених норм закону, встановлених обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач вочевидь не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку у належному позивачці житловому приміщенні, а відтак, порушене право [PERSON] на користування та розпорядження її майном підлягає захисту.

Outcome: approved