Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

27.06.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач в спірній квартирі не проживає з 2012 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує. Ухвалою суду від 05.07.2018 року провадження по справі було відкрито. У судове засідання представник позивачів не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2007 року належить квартира [ADDRESS]. Згідно наданої довідки ЖКП "Бриз" від 21.06.2018 року у спірній квартирі з 31.07.2007 року зареєстрований [PERSON] Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з квітня 2012 року. Спірною квартирою не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 19.06.2018 року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] у квартирі, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачами та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується квартирою [ADDRESS], суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Outcome: approved