Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

30 вересня 2016 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «про позбавлення батьківських прав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області. Позов мотивовано тим, що протягом 2012 року до квітня 2013 року позивач з відповідачем проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу.[INFO] у сторін народився син [PERSON], батьком якого, у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON]. Після народження дитини в квітні 2013 року відповідач припинив будь-які стосунки позивачем. Зазначає, що відповідач не бере участі в лікуванні сина, не забезпечує йому належного відпочинку та оздоровлення надає мінімальну та непостійну матеріальну допомогу на утримання сина. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його сина [PERSON]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької РДА Кучер Ю.В. до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, також просила врахувати при винесенні рішення висновок Органу опіки і піклування Вінницької РДА про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.11). З довідки, виданої виконкомом Сосонської сільської ради Вінницького району №681 від 28.09.2016 року вбачається, що син сторін [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.9-10). Відповідно до копії довідки, яка надана Сосонською амбулаторіїєю загальної практики сімейної медицини, дитина [PERSON] на лікуванні завжди знаходиться з мамою, за весь період батька не було (а.с.8). В дитячий садок, де навчається [PERSON] батько [PERSON] жодного разу не з'являвся, не цікавився життям та досягненнями сина, про що свідчить довідка надана Дошкільним навчальним закладом №26 від 02.09.2016 року (а.с.7). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.11.2014 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про виключення відомостей з актового запису про народження дитини (оспорювання батьківстві) відмовлено в зв'язку з безпідставністю позовних вимог та згідно до висновку молекулярно- генетичної експертизи від 17.10.2014 р. , встановлено , що [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO]., матерію якого є [PERSON], є біологічна спорідненість. (а.с.12) Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Вінницької РДА №01-25/2585 від 05.12.2016 року, орган опіки та піклування Вінницької РДА вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] є недоцільним. Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Суд також враховує, ті обставини, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, на що надав відповідну заяву, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що передбачено ч. 4 ст. 174 ЦПК України, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини- сина [PERSON]. Також при винесені даного процесуально рішення , суд бере до уваги , що у висновку органу опіки та піклування від 05.12.2016 року взагалі відсутнє обґрунтування чому недоцільно позбавляти відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З урахування того, що рішенням Вінницького районного суд Вінницької області від 27.11.2013 р. , вже стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини- сина [PERSON]., [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає , що у даному випадку не підлягає до застосування положення ч.3 ст. 166 СК України.

Outcome: approved