Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

16 січня 2017 року, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 21 грудня 2013 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Велимихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 96. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як - повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім'ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому позивачка просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, спору по розподілу майна немає, просить розглянути справу за її відсутності та після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до інформаційної довідки № 100/02-13 від 21.02.2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно поштових довідок, листи направлені [PERSON] за вищевказаною адресою, повернуті на адресу суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає". Відповідно до п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 96. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають, позивачка відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивачка категорично налаштована на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved