Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи заяву тим, що 21 липня 2016 року шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Луцького міського управління юстиції Волинської області, укладений між сторонами 28 лютого 2014 року розірвано. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З початку 2016 року відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та на даний час офіційно знаходиться в розшуку за підозрою у скоєнні кримінальних злочинів, переховується від суду. На підставі напеденого просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] В дане судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити та, у випадку неявки відповідача, ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті "Волинь нова", яке наявне в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 19 квітня 2017 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 вищевказаного Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, однак від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 2, 4). Як вбачається з виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області виданого 05 жовтня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно довідки про розмір сплачених аліментів № 992 від 09 лютого 2017 року вбачається, що за період з 08 червня 2016 року по 01 лютого 2017 року позивач не отримував аліментів на утримання дитини, які стягнуті з [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої дитини, яка проживає за адресою [ADDRESS], від 11 жовтня 2016 року вбачається, що умови проживання задовільні, дитина забезпечена усім необхідним відповідно до вікових потреб дитини, також за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON], його син - [PERSON] та батько [PERSON] (а.с. 7). Довідкою Луцького ВП ГУНП у Волинській області № 12739/58/03 від 14 вересня 2016 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], обвинувачується за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та переховується від суду (а.с. 6). Як вбачається із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 228 від 07 листопада 2016 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], а рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 736-1 від 16 листопада 2016 року затверджено вищевказаний висновок (а.с. 34,36). Враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що обумовлено її винною поведінкою та свідомим нехтуванням своїми обов'язками, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]

Outcome: approved