Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON]\~ звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що вони\~з відповідачем\~по справі,\~[PERSON]\~ \~ \~ проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02.03.2015 року в судовому порядку. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] -[INFO] та син [PERSON] - [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Рішенням Надвірнянського районного суді від 04.03.2015року з [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Однак на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для забезпечення нормальних умов розвитку дітей. Зокрема вона несе додаткові витрати на проїзд дітей до школи , їх харчування та утримання . Крім того, син [PERSON] часто хворіє, потребує значних коштів на його лікування, у зв'язку з тим вона зазнає матеріальних труднощів із-за відсутності належної матеріальної допомоги із сторони відповідача. Сама вона також хворіє , проходить періодичне лікування , що потребує додаткових витрат., тому вона не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітніх дітей, забезпечити їм належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.Відповідач молода, фізично здорова людина, працюває за кордоном, та матеріально спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 2000грн, що буде достатнім для фізичного та духовного розвитку дітей на даний час. В судове засіданні позивачка не з"явилася, однак від неї поступила заява в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року, та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонни проживали в зареєстрованому шлюбі, який 02.03.2015 року розірваний в судовому порядку. Від шлюбу в них народилося двоє дітей : син [PERSON] -[INFO] та син [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6-7). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015р. присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 3-5). На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачем і знаходяться на її вихованні і утриманні. Крім того, син [PERSON] часто хворіє, потребує значних коштів на його лікування. (а.с.9-23). Як вбачається з матеріалів справи позивач хворіє та проходить періодичне лікування внаслідок перенесеної операції , що підтверджується випискою з медичних карт (а.с.38-55). Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд зазначає, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~\~\~183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~\~від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~\~№ 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт перебування дітей\~на утриманні позивача; вік дітей та їх стан здоровя, \~стан здоровя\~позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров'я дітей, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, який проживає та працює за кордоном, тому прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково, змінити розмір аліментів визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved