Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

24.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем він проживав з 19.02.2014 року по 24.07.2016 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від спільного життя вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яку відповідач залишила на утримання і виховання позивачеві, припинила будь-яке спілкування з дочкою, життям дитини не цікавиться, ніякої ні моральної, ні матеріальної підтримки та допомоги на утримання дитини позивачеві не надає. Позивач здійснює нагляд за дитиною, займається її вихованням та повністю утримує дитину, хоча сам при цьому являється інвалідом І групи з дитинства. У зв'язку з умисним ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини, а позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини та її соціальному захисту. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки та стягнути аліменти на утримання останньої. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві суду підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, а справу розглянути без його участі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалася. Представник третьої особи участі у судовому засіданні не приймав, в адресованій суду заяві просить суд розглянути справу без представника служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області, позовні вимоги підтримує на підставі наданого висновку органу опіки та піклування (а.с.33). Ухвалою суду від 18.08.2017 постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 724901 від 25.11.2011 року позивач [PERSON] має першу групу інвалідності підгрупа «А» інвалід з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново (а.с.5). Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). В даний час дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] по [ADDRESS] Житомирської області та знаходиться на його утриманні, в цьому будинку також проживають [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - батько, [PERSON] - сестра та [PERSON] - племінниця позивача (а.с.8,9). Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 05.04.2017 року, [PERSON] з 24.07.2016 року не проживає в с. Чудин Радомишльського району Житомирської області, місце її проживання не відоме, малолітня дитина [PERSON], [INFO], залишилася без мами в сім'ї бабусі [PERSON]. [PERSON] проживає [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON], у своїй заяві на ім'я начальника служби у справах дітей Калинівської РДА від 24.03.2017 року [PERSON] повідомила, що має іншу сім'ю та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10). Вказані факти свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, починаючи з липня 2016 року, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також не цікавиться долею дитини та не проявляє інтересу до її життя, що також підтверджується неявкою відповідача в судові засідання та ненадання останньою своїх заперечень проти позову. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати вважатиметься такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду, позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], жодним чином участі у її вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу до дитини не проявляє і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved