Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

16.08.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.01.2021 року вона отримала у власність житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом НМН №846112 від 11.01.2021 року. 05.06.2010 року в зазначеному будинку було зареєстровано на правах члена сім`ї власника житла відповідача [PERSON] , який є її рідним сином. У 2018 році відповідач пішов від неї та перестав проживати в належному їй будинку, постійно проживав за іншою адресою, де проживає по теперішній час, тобто відповідач відсутній в будинку вже протягом більше ніж 1 рік. Зазначає, що факт не проживання відповідача у її будинку підтверджується довідкою голови квартального комітету. Добровільно відповідач відмовляється знятися з реєстрації, тому вона звернулася до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] , підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом НМН №846112 від 11.01.2021 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., Витягом про реєстрації в Спадковому реєстрі №63126936 від 11.01.2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №239989722 від 11.01.2021 року (а.с. 8-10). Згідно домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований у вказаному будинку з 05.10.2010 року (а.с. 11-12). Згідно наявної у матеріалах справи довідки голови квартального комітету вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2018 року. Про те, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] також підтверджується поданою ним заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив про те, що у вказаному будинку з 2018 року жодного дня не проживав, добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою в нього не має часу. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved