Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №\~2-3620, належить житловий будинок № 49 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області. 29 грудня 1997 року йому на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року був виданий [PERSON] акт на право приватної власності на землю Серії ДП на земельну ділянку площею 0.0599 га за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Радіонова, 49 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак, в договорі купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року та [PERSON] акті на право приватної власності на землю від 29 грудня 1997 року прізвище заявника зазначено як «Ходановіч» відповідно до його паспорту громадянина [PERSON] РСР. 16 травня 1998 року він отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «Ходанович». На даний час заявник вирішив внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у звязку із зазначеними розбіжностями зробити це не можливо. З метою внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року заявник звернувся до Другою Нікопольської нотаріальної контори. Однак, листом № 2063/02-14 від 23 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було повідомлено про неможливість внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, у звязку з тим, що нотаріус який посвідчував зазначений договір припинив свою діяльність та договори за 1990 рік було передано на зберігання до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області. Враховуючи наведені обставини, заявник просив суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №\~2-3620, а також Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП від 29 грудня 1997 року. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.36). Представники зацікавлених осіб з позовом ознайомлені, в судове засідання не зявилися від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.37,38) Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №\~2-3620, належить житловий будинок № 49 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.10,11). Також йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП, виданого 29 грудня 1997 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року, належить земельна ділянка площею 0.0599 га за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Радіонова, 49 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.15). Однак в договорі купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року та [PERSON] акті на право приватної власності на землю від 29 грудня 1997 року прізвище заявника зазначено як «Ходановіч» відповідно до його паспорту громадянина [PERSON] РСР, який в нього був на той час. 16 травня 1998 року заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «Ходанович». На даний час [PERSON] вирішив внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у звязку із зазначеними розбіжностями зробити це не можливо. Тому, з метою внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року заявник звернувся до Другою Нікопольської нотаріальної контори. Листом № 2063/02-14 від 23 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було розяснено про неможливість внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, у звязку з тим, що нотаріус який посвідчував зазначений договір припинив свою діяльність та договори за 1990 рік було передано на зберігання до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області (а.с.27). Те що прізвище заявника «Ходанович», підтверджується його паспортом громадянина України серії АК № 153980, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 16 травня 1998 року (а.с.5), посвідченням водія, а також пенсійним посвідченням (а.с.9) Тому, у суду не викликає сумніву той факт, що договір купівлі-продажу, посвідчений 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №\~2-3620 та [PERSON] акт про право приватної власності на землю Серії ДП, виданий 29 грудня 1997 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року на імя "Ходановіч Михайла Михайловича" дійсно належить заявнику. Оскільки з набуттям чинності з\~\~01 січня 2013\~року Закону України «Про державний земельний кадастр»\~припинена видача державних актів на право власності на землю, а внесення змін до вже виданих державних актів законодавством не передбачено, то встановити факт присвоєння земельній ділянці нового кадастрового номеру, відмінного від зазначеного в державному акті, у позасудовому порядку неможливо. З урахуванням викладених обставин, суд знаходить заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved