Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

21 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №103. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. 16 січня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 лютого 2018 року. 15 лютого 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 15 березня 2018 року. 15 березня 2018 року в судовому засіданні позивач заявила клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, для можливості доручення до матеріалів справи докази. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що у них з відповідачем різні погляди на життя, на виховання дітей, вже півроку шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, вони не ведуть спільне господарство, немає спільного бюджету, вона втратила почуття до чоловіка, з яким мешкає в одній квартирі як чужі люди, не бажає відновлювати сімейні стосунки з відповідачем, категорично заперечила можливе примирення. Відповідач [PERSON]\~в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти розірвання шлюбу, вважав, що між подружжям ще є шлюбно-сімейні відносини, а також вони виховують спільну дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №265676 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ №489897 від 21.06.2014 (а.с.5). Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі Постанова Пленуму), вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. Позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем, зазначає про втрату почуттів до відповідача, і в зв'язку з цим своє небажання поновлювати з ним сімейні стосунки. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положення ч. 2 ст. 36, ст. 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Також, суд вважає, що категоричне небажання позивача перебувати у шлюбі з відповідачем\~ має істотне значення для вирішення даної справи. Таким чином, зважаючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача щодо примирення з відповідачем, враховуючи суд вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. При цьому задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що в ході розгляду справи не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї, а розірвання шлюбу буде суперечити моральним засадам суспільства. \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним за подання позову судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved