Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

23 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яка обґрунтована тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлої. 11 лютого 2021 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 132 493 грн. 64 коп. Вважає, обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, є неправомірним. Залишок недоотриманої суми пенсії, яка належала [PERSON] становить 4827 грн. 42 коп. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , у розмірі 4827 грн. 42 коп. 14 грудня 2021 року до суду представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області поданий відзив на позовну заяву [PERSON] .. У відзиві представник відповідача зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на те, що пенсіонер не звертався до органів ПФУ за виплатою пенсії без поважних причин, розмір пенсії був визначений за останні три роки, що передували дню звернення спадкоємця до територіального органу Пенсійного фонду. Позивачу сплачені кошти в сумі 127668 грн. 45 коп.. На теперішній час недоотримана пенсія по пенсійній справі [PERSON] відсутня. Посилаючись на наведені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року справу призначено до підготовчого судового засідання та витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року справу призначено до розгляду по суті. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 06 серпня 1983 року, [PERSON] одружився із [PERSON] , після реєстрації шлюбу йому було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 02 листопада 2020 року, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , у м. Донецьку. Відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за законом серія НМВ №934183 від 11 лютого 2021 року, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] недоотриману пенсію у розмірі 132493 грн. 64 коп., вказане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 1-155. Вказане свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в Спадковому реєстрі № 63527397 від 11 лютого 2021 року. Згідно із листом Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, наданого на звернення [PERSON] йому було роз`яснено, що недоотримана сума пенсії після [PERSON] , яка підлягає виплаті становить 127666 грн. 22 коп.. Згідно із випискою АТ «Ощадбанк», [PERSON] від ПФУ 30 червня 2021 року нараховано 127666 грн. 22 коп.. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 52 від 20 листопада 2017 року, [PERSON] є переселенцем, зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 170/2020 до майна померлої [PERSON] , від 12 липня 2020 року, 23 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , нотаріусом було заведено спадкову справу. В матеріалах справи міститься заповіт [PERSON] , яка заповідала все своє майно своїй дочці [PERSON] , а також заява [PERSON] , яка відмовляється на користь свого брата - [PERSON] від спадкового майна. Крім цього, нотаріусом було зроблено запит до Покровського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області, щодо недоотриманої за життя пенсії [PERSON] , з відповіді ПФУ вбачається, що розмір недоотриманої пенсії складає 132493 грн. 64 коп.. Згідно із ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що розмір пенсії [PERSON] , нарахованої, проте неотриманої нею за життя, становить 132493 грн. 64 коп.. Із вказаної суми коштів нотаріусом видане позивачу свідоцтво про право на спадщину на суму в розмірі 132493 грн. 64 коп., при цьому, судом встановлено, що сума недоотриманої пенсії після померлої в розмірі 127668 грн. 45 коп. виплачена позивачу, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Із досліджених в судовому засіданні доказів видно, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті [PERSON] у розмірі 4825 грн. 19 коп.(132493 грн. 64 коп.-127668 грн. 45 коп.) Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не було виплачено позивачці суму недоотриманої пенсії у розмірі 4825 грн. 19 коп., яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] та входить до суми коштів, вказаної у свідоцтві про право на спадщину. Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно із п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. До того ж зі змісту статті вбачається, що основною умовою обмеження виплати пенсії є її неотримання з вини самого пенсіонера. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець проживав та помер на території, яка непідконтрольна владі України, отже отримання пенсії для неї, як особи похилого віку значно ускладнювалося вказаними обставинами. Наведені обставини визнаються судом загальновідомими та відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті спадкодавця. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Розв`язуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з таких міркувань. Так, відповідно до документів, наданих суду позивачем, судові витрати полягають у сплаті судового збору. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., який був сплачений нею при звернення до суду із даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved