Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Новомосковська районна державна адміністрація, Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання права на спадщину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який був засновником та головою Селянського (фермерського) господарства «Конка», розташованого в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Він, як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину за законом, звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] за № 53/02-31 від 28 травня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на селянське (фермерське) господарство "Конка" у зв'язку з тим, що фермерське господарство є юридичною особою. Позивач зазначив, що він, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину після батька, бажає продовжити діяльність господарства, тому, має право успадкувати права засновника селянського господарства. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі та третя особа -2 згідно наданих заяв просили суд розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 травня 2013 року [NUMBER] /а.с. 7/, копією спадкової справи № 11/2013 /а.с. 23-68/. [PERSON] є засновником Селянського (фермерського) господарства «Конка», розташованого в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Статутом /а.с. 9-10/, Свідоцтвом про державну реєстрації юридичної особи /а.с. 8/, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 13-14/, якому за договором купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року належить комплекс, майстерня бригади № 4 розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11/. Згідно копії спадкової справи, надісланої на вимогу суду, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO] року, звернувся син [PERSON] - [PERSON], [INFO], та донька померлого [PERSON], [INFO], які 21 березня 2014 року уклали договір про поділ спадщини, згідно п.3 якого селянське (фермерське) господарство «Конка», якому належить комплекс, майстерня бригади № 4, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, що розташована на території Голубівської сільської ради, площею 5,130 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтва про право на спадщину перейде [PERSON], а земельна ділянка, що розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 6,1800 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва перейде на підставі свідоцтв про право на спадщину - [PERSON]. Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 28 травня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Селянське (фермерське) господарство «Конка» у зв'язку з тим, що фермерське господарство є юридичною особою. Статтею 63 Господарського Кодексу України встановлені види та організаційні форми підприємств в Україні, в тому числі - приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи). У відповідності до ст. 66 Господарського Кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Держава гарантує захист майнових прав підприємства. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Аналогічні норми містяться і в ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. В той же час, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. П. 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача, як до єдиного спадкоємця засновника фермерського господарства який висловив бажання продовжити діяльність господарства, повинні перейти права засновника зазначеного господарства.

Outcome: approved