Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

20 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Райгородоцької селищної ради, щодо встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після свого померлого батька [PERSON] . Вказує на те, що його дід - [PERSON] прийняв спадщину після свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . зазначає, що його прадід [PERSON] був власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] .. Зазначений будинок був знесений, та замість нього в 1960 році було побудовано новий. Зазначає, що його мати і дід прийняли спадщину фактично вступивши у володіння та були зареєстровані на дату смерті із спадкодавцем, прадідом - [PERSON] на все рухоме та нерухоме майно у тому числі і на вищевказаний будинок. [PERSON] вказує на те, що після померлих діда та батька, бабусі та матері спадкодавця спадкові справи не заводились, та вже оформив частку спадкового майна права власності. Право власності на житловий будинок з 1960 року тобто з часу його будівництва не оформлене та в КП «БТІ» не зареєстроване. 16 січня 2019 року позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з приводу того, що неможливо встановити факт родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцями. З огляду на викладене [PERSON] просив суд встановити факт родинних стосунків діда спадкодавця з батьком, а саме, те, що померлий [INFO] [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] . Визнати право приватної власності в порядку спадкування після померлої [INFO] матері [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею-48,6 кв.м., загальною площею- 65,9 кв.м., гараж «Д», літня кухня, сарай «Е», погріб «Ж», свердловина № 1 за [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні [PERSON] надав пояснення стосовно заявлених ним вимог, аналогічні викладеному у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] яка діє на підставі договору від 15 квітня 2019 року, у судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час дату розгляду судового засідання, надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглядати без участі представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та витребувано у приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О.: належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи та витяг (інформаційна довідка) зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області. Ухвалою від 26 червня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання про допит свідка. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 10 травня 2018 року, [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 15 січня 1999 року, померла [PERSON] (а.с.9). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2009 року, помер [PERSON] (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про народження виданого 26 грудня 1947 року, [PERSON] народився [INFO] , та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 03 жовтня 2017 року, [INFO] померла [PERSON] (а.с.12). Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 04 серпня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб(а.с.15). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із довідкою № 07-30/1370 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживав у б. [ADDRESS] , до членів його родини входили - дружина [PERSON] , син [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно із довідкою № 02-30/1369 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживала у б. [ADDRESS] , до членів її родини входили - онуки [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 17). Згідно із довідкою № 02-30/1371 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що [PERSON] проживав у б. [ADDRESS] , до членів його родини входить донька - [PERSON] (а.с.18). Згідно із довідкою № 30/403 від 19 лютого 2018 року виданою Райгородоцькою селищною радою, вбачається, що [PERSON] , проживала у б. [ADDRESS] , до членів її родини входив син - [PERSON] (а.с.19). Вищевказані відомості також підтверджуються записами у домовій книзі для реєстрації громадян які проживають за адресою: [ADDRESS] почату 13 грудня 1962 року(а.с. 20-26). Згідно із листом Другої слов`янської державної нотаріальної контори № 693/02-17 від 24 липня 2018 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , заяви про прийняття спадщини не надходили і спадкові справи не заводились(а.с.26). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 травня 2018 року, [PERSON] було надано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки, площею 3,4900 гектарів, з яких рілля 4900 га, розташованої за адресою: Донецька область , Слов`янський район, Райгородоцької селищної ради , переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] ., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з урахуванням Ѕ частки від якої відмовився чоловік [PERSON] - [PERSON] (а.с.27). Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50970120, 19 лютого 2018 року було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.28). Згідно із свідоцтвом про право власності на будівництво від 16 червня 1954 року, видане Житловим управлінням Слов`янського відділу комунального господарства та зареєстрованого за реєстровим № 442 в КП «БТІ» 20 червня 1954 року, [PERSON] був власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] .(а.с.29). Згідно із листом № 783/116-18 від 22 травня 2018 року, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську, інформація, щодо приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно наявних даних державного земельного кадастру станом на 01 січня 2013 року в управління відсутня(а.с.30). Згідно із довідкою № 16563-18/0.46/01 від 15 червня 2018 року виданої КП «БТІ», та технічного паспорту № 1528, житловий будинок за [ADDRESS] був знесений, та замість нього у 1960 році було побудований новий(а.с.31, 32-37). Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 62/02-32 від 16 січня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О., остання відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки неможливо встановити факти родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , факт прийняття спадщини спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні також було досліджено матеріали спадкової справи № 20/2018 року до майна померлої [PERSON] , з яких вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , та якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні під присягою показала, що [PERSON] є сином [PERSON] , вона цей факт може ствердити достеменно, оскільки вона є родичкою, а тому тісно спілкувалася із батьком позивача та його дідом. Свідок [PERSON] дав аналогічні показання. Суд приймає такі пояснення свідків, як правдиві, не вбачає особистої зацікавленості свідків в результатах розгляду справи, пояснення свідків повністю узгоджуються з іншими наданими доказами по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами статей 1268 та 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Крім того, згідно до роз`яснень, викладених у пункті 7вказаної постанови,суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Факт того, що померлий [INFO] [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] позивачеві необхідно встановити позивачеві для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Факт родинних стосунків спадкодавця [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 26 грудня 1947 року [NUMBER] , виданим Слов`янським міським РАЦС МВС. Свідоцтвом про народження від 17 серпня 1964 року [NUMBER] виданим Райгородоцькою селищною радою, свідоцтвом про народження від 12 січня 1993 року серія [NUMBER] виданим Слов`янським міським РАЦС, свідоцтвом про шлюб від 04 серпня 1990 року серія [NUMBER] виданим Слов`янським міським РАЦС, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість і доведеність позовних вимог про встановлення юридичного факту, у зв`язку з чим даний юридичний факт підлягає встановленню. За змістом ст. ч.4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, які виникли до вступу в силу даного закону, визнаються дійсними, у випадках відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, спірний житловий будинок був збудований у 1960 році. У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно приписів до п.3.2, розд.3 ч. 36 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садиби) житлові будинку, побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином, з моменту побудови громадянином у 1960 році житлового будинку, цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Наведена правова позиція також зазначена у Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13. Як достовірно встановлено у судовому засіданні на час побудови будинку прадід позивача [PERSON] та прабаба позивача [PERSON] . У відповідності до норм Сімейного кодексу України від 1926 року, визнавалось, що майно набуте під час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної власності у рівних частках. За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Після смерті [PERSON] в 1969 році, шляхом фактичного прийняття спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР спадщину прийняли у виді Ѕ частки спірного будинку син [PERSON] та дружина [PERSON] , про що свідчить довідка від 13серпня 2018 року, згідно із якою після смерті [PERSON] в спірному будинку проживали син [PERSON] та дружина [PERSON] , тобто фактично розпорядилися спадковим майном (а.с.16). При цьому в силу закону [PERSON] мала на праві власності Ѕ частку спірного будинку, як дружина померлого [PERSON] .. [INFO] році померла прабаба [PERSON] і після її смерті шляхом фактичного прийняття спадщини, спадщину прийняв дід позивача [PERSON] , що підтверджується довідкою від 13 серпня 2018 року(а.с.17). В 1999 році помер дід позивача [PERSON] і після його смерті фактично прийняла спадщину мати позивача [PERSON] (а.с. 17-18) Наведені обставини також підтверджуються відповіддю нотаріуса про відсутність спадкових справ після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] - дочка [PERSON] , - спадщину не приймала, оскільки станом після смерті [PERSON] не проживала у будинку, тобто фактично не розпорядилася протягом шести місяців з часу смерті спадкоємця спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] , відповідно до даним спадкової справи, за якою спадщину прийняв син - позивач [PERSON] .. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом, як у розумінні діючого на час його побудови законодавства, так і у відповідності до норм Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року ) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований був прийнятий у спадщину відповідно до норм діючого на час відкриття її відкриття законодавства, позивач прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на вказаний будинок в порядку спадкування з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. У зв`язку з цим, враховуючи що інших спадкоємців не встановлено з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об`єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на цей будинок у порядку спадкування.

Outcome: approved