Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

14 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Жданівської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Жданівка Донецької області, доводиться йому батьком. [INFO] року батько [PERSON] помер, в зв'язку з чим відкрилась спадщина, заповіту не залишив. В жовтні 2013 року він звернувся до Жданівської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім нього є спадкоємець за законом дружина померлого [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] про що у встановленим шести місячний строк з дня відкриття спадщини подала заяву. Як спадкоємець першої черги він звернувся до Жданівської Державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, але 14 березня 2014 року, постановою державний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії та роз'яснив, що видача свідоцтва про право спадщини на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, тобто документів, які підтверджують право власності померлого на майно, яке переходить у спадок, підтвердити таке право він не зміг, тому видати свідоцтво про право на спадщину на його ім'я не можливо. Документом, який підтверджує право власності на майно померлого, яке переходить у спадок, Договір купівлі - продажу укладений 10 серпня 2001 року, на підставі ст. 15 Закону України « Про товарну біржу», 10 грудня 1991 року, зареєстрований Жданівською Товарною біржею «Довіра», про що зроблено запис в Журналі реєстрації біржових правочинів за номером 109 від 10 серпня 2001 року. 17 липня 2002 року, [PERSON] звернувся до Кіровського бюро технічної інвентаризації з метою реєстрації права власності на ? частину житлового будинку номер [ADDRESS], зроблено запис в реєстрову книгу за номером 752 про що свідчить Реєстраційне посвідчення видане 17 липня 2002 року. Тому просить суд визнати саме за ним право власності на нерухоме майно, а саме на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов, підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд його задовольнити. Відповідач - представник територіальної громади Жданівської міської ради в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував заяву щодо розгляду справи в його відсутність, а рішення ухвалити на розсуд суду ( а.с. ). Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної справи встановив, що [PERSON] народився [INFO] року, а його батьком є [PERSON], що зазначено у свідоцтві про народження ( а.с. ). Із свідоцтва про смерть ( а.с. ) вбачається , що [PERSON] помер [INFO] року. Крім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно договору купівлі продажу товарної біржі «Довіра» від 10 серпня 2001 року ( а.с. ) [PERSON] продала, а [PERSON] купив ? частину житлового будинку номер [ADDRESS] Донецької області, про що зроблено запис в реєстрову книгу за номером 752, про що свідчить Реєстраційне посвідчення видане 17 липня 2002 року. За повідомленням державного нотаріуса Жданівської державної нотаріальної контори ( а.с. ) до Жданівської державної нотаріальної контори 21.10.2013 року з заявою про прийняття спадщини за законом звертався [PERSON] на підставі якої була відкрита спадкова справа. Від імені померлого у Жданівській державній нотаріальній конторі посвідчений заповіт 03.07.2010 за реєстровим № 1971, на ім'я дружини [PERSON]. Від [PERSON] отримано заяву "Про відмову від спадщини" від 31 жовтня 2013 року на користь [PERSON] Відповідно до встановлених судом обставин, спадкоємець [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ( а.с. ) однак, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] року [PERSON], в зв'язку з неможливістю надати документи підтверджуючи право власності померлого на вказане майно. Правовідносини щодо набуття права власності на спірний жилий будинок [PERSON], за життя, виникли до набрання чинності новим ЦК України, то до них слід застосовувати положення ЦК України в редакції 1963 року. Згідно статті 128 ЦК України в редакції 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. З договору купівлі продажу товарної біржі «Довіра» від 10 серпня 2001 року ( а.с. ) вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив ? частину житлового будинку номер [ADDRESS] Донецької області, про що зроблено запис в реєстрову книгу за номером 752, про що свідчить Реєстраційне посвідчення видане 17 липня 2002 року. Спору щодо набуття права особистої власності за [PERSON] не існувало, свідоцтво про право особистої власності на ? частину житлового будинку номер [ADDRESS] Донецької області не було оспорено. Відповідно до ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. За даними технічного паспорту ( а.с. ), ? частина житлового будинку [ADDRESS], які за життя збудував саме [PERSON] які не є самовільними, про що також зазначено у технічному паспорті ( а.с. ). Відповідно до ст..1269 ЦК України [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України 6 місячний строк, а інші спадкоємці за законом першої черги , а саме дружина [PERSON] від права на спадщину відмовилась ( а.с. ). Враховуючи що до складу спадщини, після смерті [PERSON] входить право на нерухоме майно, яке відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України належить [PERSON] у порядку спадкування з часу її відкриття, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved