Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

23.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на її утримання. Позов вмотивовано наступним. 02.09.2000 р. між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого у сторін народилася дочка [PERSON]. Відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. 12.02.2004 року шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення мирового судді судової дільниці № 34 м.Артем, Приморського краю РФ. Після розлучення сторін, малолітня [PERSON] залишилася проживати з позивачкою. [PERSON] та її малолітня дочка з 2008 р. проживають в Україні, з березня 2014 року в с.Розтока Міжгірського району Закарпатської області. Відповідач з часу розірвання шлюбу з позивачкою не цікавиться життям та вихованням дочки, не надає коштів на її утримання. [PERSON] близько 10 років не проживає за місцем реєстрації в РФ, бо відбуває покарання у виправній колонії суворого режиму відповідно до вироку Артемівського міськсуду № 1-735-2008, від 04.12.2008 р.. У березні 2014 р. позивачка звернулася до органу опіки та піклування Міжгірської РДА із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON]. 12.06.2014 р. за № 01-40/817 позивачці надано позитивний висновок органу опіки та піклування Міжгірської РДА разом із висновком територіального відділу опіки та піклування департаменту освіти та науки Приморського краю по Артемівському міському округу, який виконує функції органу опіки та піклування , з питань про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], 2002 р.н., від 23.05.2014 р. за №23-ТО1/1823. Дані обставини змусили позивачку [PERSON] звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дояки в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання на 19.03.2015 р. не з'явилися. Представник позивача подала суду заяву в якій просить справу провести без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Міжгірської РДА заперечень на позов не має. Прокурор прокуратури Міжгірського району Закарпатської області [PERSON] заперечення проти позову не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до умов Конвенції про правову допомогу та правових відносинах у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної в м.Мінськ в 1993 р. через окреме доручення компетентному суду РФ. Однак, таке повторно повернулося без виконання з посиланням на ст. 13 вищевказаної Конвенції. Натомість до всіх документів складених українською мовою, які підлягали врученню відповідачу по справі [PERSON], в тому числі і судова повістка, додано копії документів на російській мові (переклади), які належно завірені нотаріусом та судом (копії документів наявні в матеріалах цивільної справи). За таких обставин, суд вважає, що російська сторона - ГУМЮ РФ по Хабаровському краю і Єврейської автономної області безпідставно повернула судове доручення щодо вручення документів гр.[PERSON] без виконання зіславшись на ст.ст. 13,17 Конвенції. Згідно ст. 15 ч.2 Конвенції про вручення за кордоном судових та несудових документів по цивільним та торговельним справам, яка є чинною та підписана в м.Гаага 15.11.1965 р. в тому числі і Росією, суд незалежно від положень ч.1 цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку відповідачу документів та судової повістки. Суд, оцінивши позицію позивачки та її представника, третьої особи на стороні позивача, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задовольнення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 32 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої Верховною радою України 10.11.1994 року, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти. Отже, розглядатися даний позов повинен за місцем проживання дитини, тобто Міжгірським районним судом Закарпатської області, незважаючи на те, що відповідач - батько дитини є громадянином Російської Федерації. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьком малолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], [INFO]. Голова органу опіки та піклування Міжгірської РДА та начальник територіального відділу опіки та піклування по Артьомовському міському округу департаменту освіти і науки Приморського краю Російської Федерації надали висновок про доцільність позбавлення [PERSON] (відповідача) батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON], яка проживає разом із мамою - позивачкою [PERSON] на території України, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зокрема [PERSON] не вживає жодних заходів щодо спілкування з малолітньої дочкою, ні разу не писав їй листів, не телефонував, грошову допомогу на утримання дочки позивачці не надає. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Згідно з положенням ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати у виді судового збору за ставками майнового характеру (позовна вимога щодо стягнення аліментів) та немайнового характеру (позовна вимога щодо позбавлення батьківських прав) слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави в сумі 243,60 грн. за позовні вимоги щодо стягнення аліментів та у користь позивачки в сумі 243,60 грн. за позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав, згідно ст. 88 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: approved