Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

21.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2012 року в справі 1306/8914/2012, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2012 року, з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів не може забезпечити навіть половини потреб п`ятнадцятирічної доньки, яка росте, має різні захоплення, потребує повноцінного харчування, вітамінів, одягу та взуття, з яких швидко виростає. Донька навчається в 10 «Б» класі в Дрогобицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4, відвідує лінгвістичну студію «Speaker» з метою вивчення англійської мови, місячна оплата курсу якої становить 550 грн. Крім цього відвідує гурток східних танців, для якого необхідний спеціальний одяг. В той же час, відповідач будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити. 22.08.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 11.09.2019 року. Ухвалою від 22.08.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 20.09.2019 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі, і така позивачем отримана 28.08.2019 року, відповідачем 29.08.2019 року. Водночас, 18.09.2019 року відповідачем подано до суду апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі від 22.08.2019 року. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2019 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою відповідача відмовлено і 15.11.2019 справа повернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. 18.11.2019 було призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 10.12.2019, про що належним чином повідомлено сторони (а.с. 40-43). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. ст. 13,\~81 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, що стверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2012 року (а.с. 6). Водночас, згідно довідки, виданої Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за № 2262 від 13.08.2019 року вбачається, що в позивача [PERSON] знаходиться на утриманні донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею в [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої Дрогобицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 4 за № 169 від 14.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається та є ученицею 10-Б класу (а.с. 5). Також, згідно довідки, виданої Лінгвістичною студією навчання та перекладів «Speaker»за № 953 від 18.02.2019 року вбачається, що [PERSON] , починаючи з 01.09.2017 року по даний час, щомісячно сплачує за навчання своєї доньки [PERSON] по 550 грн. Заборгованість по сплаті навчання відсутня (а.с. 15). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.\~183\~та ст.\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, мовчазну згоду відповідача сплачувати саме такий розмір аліментів, оскільки заперечень з приводу запропонованого позивачкою розміру аліментів не подано, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved