Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Семаківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], що належав колишньому колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер [INFO] року. В позовній заяві зазначив, що його дід [PERSON] та його мама [PERSON] і брат [PERSON], проживали в будинку по [ADDRESS]. Двір в якому вони проживали відносився до колгоспного типу. Всі вони були членами колгоспного двору. Головою колгоспного двору був дід [PERSON]. [INFO] року дід помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав до колгоспного двору. В зв'язку з цим змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явився. В заяві поданій до суду справу просить слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явилися. Як вбачається із матеріалів справи, справу просять слухати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Щодо задоволення позову не заперечують. Із заяви Семаківської сільської ради вбачається, що відповідач просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться по [ADDRESS], належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] (копія свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 12.09.1989 року; довідка № 799 від 22.11.2013 року при матеріалах справи). Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Як вбачається з витягів № 797 та № 798 від 22.11.2013 року із погосподарських книг Семаківської сільської ради за 1991-2015 роки, до членів домогосподарства відносилися: - [PERSON], [INFO] р. н., - голова домогосподарства (помер [INFO] року (копії свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 21.05.2013 року, при матеріалах справи); - [PERSON], [INFO] р. н., - дочка (відповідачка); - [PERSON], [INFO] р. н., - внук (відповідач); - [PERSON], [INFO] р. н., - внук (позивач). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] особистого розпорядження (заповіту) на випадок своєї смерті, не склав. Відповідно до ст. 1258 ч. 1, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. [PERSON] [INFO], є спадкоємцем (ст. 1222 ч. 1 ЦК України) та внуком померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями свідоцтв про народження: серія: [NUMBER] від 15.11.1980 року та серія: [NUMBER] від 20.06.1969 року; копією свідоцтва про одруження серія: [NUMBER] від 18.02.1973 року; довідкою № 725 від 15.10.2013 року. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] постійно прожива разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від неї, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, так як даний житловий будинок числиться як колгоспний двір в зв'язку з чим неможливо визначити частку померлого дідуся, що підтверджується довідкою № 14/01-16 від 15.01.2014 року, при матеріалах справи. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі заперечень щодо визнання права власності за позивачем, не мають. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. На підставі викладеного та ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222 ч. 1, ст. 1258 ч. 1, ст. 1268, ст. 1296 ЦК України,

Outcome: approved