Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], яка користувалась як власник житловим будинком з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS] [PERSON] 27.06.2017р. звернулась з позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері, мотивуючи в основному тим, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та невідповідність імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та свідоцтві про народження нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] В інший спосіб, як звернутись до суду, вона оформити спадщину не може. Просила позов задоволити. В судове засідання позивачка не з'явилась, 29.09.2017р. подала заяву, в якій висловилась на підтримку позову, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 49). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 30.08.2017р. подав заяву, в якій заперечень щодо вимог позивачки не висловив, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 48). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, суд відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування роз»яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР). Оскільки [PERSON] померла [INFO], до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР ( в ред. 1963р.,) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст. 328 ЦК України (в ред. 2004р.) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992року. У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них…, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 13.06.2012 N 304, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок на [ADDRESS], довідки Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с-24-27), означений житловий будинок збудований в 1979 р., його забудівником була [PERSON] Спірний будинок складається із трьох житлових кімнат, коридору, кухні, веранди, загальна площа - 64,1 м.кв., житлова - 39,2 м.кв. Згідно копій свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження і одруження убачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Як убачається із змісту позову, копії будинкової книги на на житловий будинок на [ADDRESS], довідок Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1016 від 13.06.2017р., № 1093 від 21.06.2017р. і № 1118 від 23.06.2017р., [PERSON] була забудівником та фактичним всником вищеозначеного житлового будинку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті останньої, оскільки була зареєстрована у спадковому будинку та фактично вступила у володіння спадковим майном (а.с. 10-17, 18-20). Із повідомлення державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори від 31.05.2017р. (а.с. 23) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок на [ADDRESS] Обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS] неправомірно, судом не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мала на праві власності житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS], що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено, тому є підстави до визнання за нею, в порядку спадкування за законом, права власності на вищеозначений житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами.

Outcome: approved