Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

17 вересня 2019 року позивач позивач - Новомиколаївська сільська рада Вітовського району Миколаївської області звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її сина [PERSON] , [INFO] та стягнути на користь установи або особи, де буде утримуватися дитина, аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що в березні 2019 року за заявою [PERSON] , її син Нікіта був тимчасово влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради, в зв`язку з складними життєвими обставинами. [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Вітовської райдержадміністрація була попереджена про необхідність знайти житло, створити нормальні матеріально-побутові умови проживання, придбати необхідні речі та предмети побуту для малолітнього сина. За час перебування сина в державному закладі вказані вимоги виконані не були. Жодного разу [PERSON] не відвідала сина у будинку дитини. Термін перебування малолітньої дитини в державному закладі закінчився 12 вересня 2019 року, однак [PERSON] не зверталася щодо повернення дитини, ні до сільської ради, ні у службу у справах дітей. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює. Будинок в якому вона зареєстрована знаходиться в зруйнованому стані. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини та ухиляється від обов`язку по її вихованню. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина[PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та здійснити заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала в задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його матір`ю є відповідач [PERSON] (а.с.21). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 07 грудня 2018 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.19). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13 вересня 2019 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] але не проживає, будинок зруйнований (а.с.5). Згідно копії розпорядження Вітовської райдержадміністрація Миколаївської області № 18-р від 22 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] було вирішено влаштувати до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради на повне державне утримання терміном до шести місяців, в зв`язку з складними життєвими обставинами. (а.с.14) Відповідно до повідомлення адміністрації Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради Трофименко Нікіта Рамешович поступив до будинку дитини 12 березня 2019 року, з цього часу мати жодного разу не відвідувала дитини (а.с.17). На підставі рішення виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 04 вересня 2019 року № 37 та висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 вересня 2019 року №2921/01-29/27-19 відповідач не виконує батьківських обов`язків відносно своєї дитини, а тому підлягає позбавленню батьківських прав в судовому порядку, що відповідає інтересам дітей (а.с.4,26). У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини та ухиляється від обов`язку по її вихованню, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. Таким чином, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав, в даному випадку є необхідним та відповідає інтересам дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено статтею 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений статтею 180 СК України та вимоги статті 182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, та встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач, як особа працездатного віку, спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим позов про стягнення аліментів на утримання дитини на користь установи або особи, де буде утримуватися дитина, підлягає задоволенню. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17 вересня 2019 року. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права матері, позбавленої батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати розподілити у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved