Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.04.2017 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в розпорядженні майном, звільнення майна з-під арешту, скасування записів про заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: арешт, зареєстрований за номерами обтяження № 1432054 та № 1432077 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з квартири [ADDRESS], накладений за листом Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001 року. В обґрунтування якого посилається на те, що вони є власниками в рівних долях квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 05.10.1994 року, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, на підставі розпорядження (наказу) від 05.10.1994р. № 2434. Для реалізації свого права власності на вказане майно, маючи на меті здійснити продаж зазначеної квартири, позивачі отримали інформацію з Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно якою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис про арешт належного їм на праві власності квартири на підставі листа Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001 року. 16.03.2017 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою здійснити повідомлення в порядку ст. 74 Закону України «Про нотаріат» щодо зняття заборони на відчуження належної квартири. Однак, листом за №108/24/п-262-1106 від 13.04.2017 позивачами отримано відповідь з відмовою з посиланням на той факт, що Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація не є правонаступником Жовтневої держадміністрації в м. Києві. Зазначає, що оскільки вони як власники відповідного майна фактично позбавлені права розпорядження таким майном, в зв'язку з наявністю обмежень та відповідних записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а тому на підставі положень ст. 391 ЦК України просить: - усунути позивачам перешкоди у розпорядженні квартирою [ADDRESS] та звільнити з-під арешту це майно; - зняти арешт, зареєстрований за номерами обтяження № 1432054 та № 1432077 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна з квартири [ADDRESS], накладений за листом Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001. В судове засідання позивачі не з'явились, подали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, свої заперечення по суті спору не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач Перша Київська державна нотаріальна контора до суду не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація та Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві до суду не з'явились, подали суду заяви, в яких просили розглянути справу у відсутності представників, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивачі згідно поданих заяв не заперечували проти вирішення справи у порядку передбаченому статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача та представників третіх осіб на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.1994 за позивачами зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 05.10.1994 року, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, на підставі розпорядження (наказу) від 05.10.1994 р. № 2434. 26.01.2001 Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва листом за вих. № 07-ОР від 26.01.2001, на підставі рішення опікунської ради від 25.01.2001 року, звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори щодо накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка на праві спільної власності належала неповнолітній [PERSON] 1989 року народження, та її матері [PERSON], яка психічно хвора. Відповідно до відомостей наявних у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.04.2017 № 85611656 вбачається, що 01.11.2004 Першою Київською державною нотаріальною конторою, як реєстратором, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження у виді арешту на нерухоме майно, зареєстрований за номерами обтяження № 1432054 та № 1432077 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS], накладений за листом Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001. 16.03.2017 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою здійснити повідомлення в порядку ст. 74 Закону України «Про нотаріат» щодо зняття заборони на відчуження належної квартири. Однак, листом за №108/24/п-262-1106 від 13.04.2017 позивачами отримано відповідь з відмовою з посиланням на той факт, що Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація не є правонаступником Жовтневої держадміністрації в м. Києві. Як зазначено позивачами, що вони як власники відповідного майна фактично позбавлені права розпорядження таким майном, в зв'язку з чим наявність обтяжень та відповідних записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек становить перешкоди у здійсненні ним права власності. Відповідно до положень Цивільного кодексу України (ЦК) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено положеннями ст. 391 ЦК. Щодо правозастосування цієї норми права Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Даний позов пред'явлений позивачами щодо нерухомого майна, яким є квартира [ADDRESS]. Таким чином, виходячи із обставин наведених вище, судом встановлено, що підстави для обтяження майна позивачів накладений за листом Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001 року відпали, а тому на час вирішення даного позову таке обмеження здійснюються без наявності для того законних підстав. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Таким чином, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок скасування записів про державну реєстрацію прав у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Статтею 37 цього Закону визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. Таким чином з урахуванням обставин наведених вище, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення вимог позивачів, оскільки як встановлено судом, підстави для обтяження майна належного позивачам відповідно до листа Державної адміністрації Жовтневого району м. Києва № 07-ОР від 26.01.2001 року відпали, а вимоги позивачів про звільнення зазначеного нерухомого майна з-під арешту належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved