Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

21.04.2015 р. позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 6540,50 грн. за кредитним договором №007-16012-220311 від 22.03.2011 р., яка складається з наступного: 2997,46 грн. - тіло кредиту, 1144,58 грн. - прострочене тіло кредиту, 2398,46 грн. - заборгованість за відсотками . В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору №007-16012-220311 від 22.03.2011 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 1500,00 грн. Позивачем своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Однак відповідачем було порушено зобов'язання, встановленні умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у наслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 24.02.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору складає 6540,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 22.03.2011 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали договір №007-16012-220311 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору, банк зобов'язався відкрити відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустити та надати в користування картку платіжної системи Visa International та/або Дельта, а також ПІН - код до неї, а також здійснювати обслуговування держателя на умовах викладених у тарифному пакеті Класичний. Відповідно до п.1.3. договору банк надає держателю Кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1500,00 грн. банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відкривши відповідачу кредитну лінію, надавши картку та ПІН до неї, банк свої зобов'язання передбачені договором виконав у повному обсязі. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов договору (п. 3.6 Договору) держатель зобов'язаний погашати частину заборгованості у вигляді Обов'язкового мінімального платежу. Обов'язковий мінімальний платіж складається із частки погашення заборгованості, Овердрафту та простроченої заборгованості попередніх періодів. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 24 лютого 2015 р. відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість, яка становить 6723 грн. 91 коп., з яких 2997,46 грн. - тіло кредиту, 1144,58 грн. - прострочене тіло кредиту, 2398,46 грн. - заборгованість за відсотками, 183,41 грн. - пеня, що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, приймаючи до уваги неможливість виходу за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання заінтересованої особи, та враховуючи те, що позивач не заявляв вимог щодо стягнення з відповідача пені за порушення зобов'язання, суд дійшов до висновку щодо стягнення з відповідача заборгованості без врахування нарахованої пені, зазначеної у розрахунку заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням зазначеного, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved