Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

22.10.2021 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача [PERSON] , посвідчений 20.03.2000 року Балабанівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 70 на усе її майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі на все те, що на день смерті їй буде належати і на що вона матиме право, в тому числі і належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Балабанівка, Оратівського району Вінницької області, а також на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0422895 розміром 3,49 га в умовних кадастрових гектарах. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову долю у спадщині, згідно ст. 1241 ЦК України після смерті спадкодавця, немає. Спадкова справа до майна померлої баби не заведена, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Після смерті баби залишилось спадкове майно: земельна ділянка (пай) площею 3,5698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523180400:05:003:0390, розташована на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту с. Балабанівка, належна померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 363, виданого 04.01.2002 року Балабанівською сільською радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області. Державний акт на право приватної власності на землю був виданий взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0422895, який зазначено у заповіті. Проте, за життя баба не зареєструвала правовстановлюючий документ у реєстрі речових прав на нерухоме майно, не присвоїла належній їй земельній ділянці кадастровий номер, хоча і розробила у Державній службі геодезії, картографії та кадастру Міністерства навколишнього природного середовища України Подільського державного підприємства ГКтК технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області у 2011 році. Тому, позивачем розроблено після її смерті технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області у 2019 році та 13.02.2019 року відділом в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, зареєстровано земельну ділянку (пай) та присвоєно кадастровий номер 0523180400:05:003:0390. Проте, в документах є розбіжність у написанні прізвища « [PERSON] » - « [PERSON] » та « [PERSON] » - « [PERSON] », тому є необхідність у судовому порядку встановити факт родинних стосунків між спадкодавцем та спадкоємцем і на сьогоднішній день, в зв`язку з наведеним вище нотаріальним шляхом переоформити спадкове майно, що залишилось після смерті баби неможливо, крім того позивачем пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин та нотаріусом за вище викладених обставин надано обґрунтовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2021 року. Таким чином, [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області є бабою [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5698 га, кадастровий номер 0523180400:05:003:0390, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту с. Балабанівка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 363, виданого 04.01.2002 року Балабанівською сільською радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 16.11.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 16.11.2021 року не з`явився. При цьому, у позові просив розглядати справу без його участі. Оратівська селищна рада Вінницької області будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 16.11.2021 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 25.10.2021 року до суду надійшла заява селищного голови Г. Лошак про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1975 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00023368228 від 11.07.2019 року, [PERSON] народилася [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00023368083 від 11.07.2019 року, що виданий Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відомості про одного з подружжя, прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00023366770 від 11.07.2019 року, наданого Оратіським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 05.01.1972 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00023369779 від 12.07.2019 року, що виданий Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відомості про одного з подружжя, прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з довідки № 252-1 від 19.10.2021 року, виданої виконкомом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі Балабанівського старостинського округу Вінницького району Вінницької області за № 1, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем, в тому числі малолітніх та неповнолітніх не значиться. Згідно заповіту від 20.03.2000 року, [PERSON] усе своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй буде належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі і належний їй житловий будинок, який розташований в с. Балабанівка, Оратівського району Вінницької області, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0422895, розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах заповіла [PERSON] . Відповідно до Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) даний заповіт є чинним, номер у спадковому реєстрі 40932715. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 363 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5698 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0509872982019 від 13.02.2019 року, земельна ділянка кадастровий номер 0523180400:05:003:0390 площею 3,5698 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, на праві приватної власності належить [PERSON] . Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] , площею 3,5698 га, розташованої на території Балабанівської сільської ради, Оратівського району Вінницької області, технічна документація виготовлена за заявою [PERSON] . Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.07.2019 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 3,5698 га, кадастровий номер 0523180400:05:003:0390, розташованої на території Балабанівської сільської ради, Вінницького району Вінницької області становить 115995,66 грн. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66900658 від 20.10.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно повідомлення в.о. завідувача Оратівською державною нотаріальною конторою Манус В.В. № 373/01-16 від 23.10.2021 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66968234 від 23.10.2021 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 83/02-31 від 19.10.2021 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відмовлено. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Щодо позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Балабанівка, Оратівського району Вінницької області та [PERSON] [INFO] , як бабою та внуком доводиться та підтверджується сукупністю долучених до заяви документів, а тому заява в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на оформлення спадщини і іншого порядку його встановлення немає. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5698 га, кадастровий номер 0523180400:05:003:0390, розташовану на території Оратівської селищної ради, Вінницького району Вінницької області за межами населенного пункту с. Балабанівка. Однак, через розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах, та, як наслідок, необхідністю встановлення факту родинних відносин, позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О. № 83/02-31 від 19.10.2021 року, згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . При цьому, відповідач згідно поданої заяви (№2202/04-02) від 25.10.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя отримала державний акт на земельну ділянку та згідно заповіту від 20.03.2000 року заповіла її позивачу [PERSON] , проте у правовстановлюючих документах невірно зазначено прізвище спадкодавця, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved