Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Котовської міської ради Одеської області, стверджуючи, що з 2002 року відкрито користується гаражем №403г по провул. Південному у м. Котовську Одеської області. Гараж був побудований [PERSON] Проте, при намаганні знайти власника, позивачу стало відомо, що [PERSON] продав свою квартиру та його теперішнє місцезнаходження невідоме. Оскільки позивач більше десяти років відкрито, добросовісно, безперервно володіє та користується вказаним гаражем, то відповідно до ст. 344 ЦК України набуває право власності на вищевказане майно в порядку набувальної давності. Позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], право приватної власності за набувальною давністю на гараж, позначений в плані під літ. «А» з погребом під літ. «а», площею 47,9 кв.м, розташований за адресою: Одеська область, м. Котовськ, пров. Південний, 403г. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Представник Котовської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради народних депутатів Одеської області №16 від 16 січня 1986 року, за заявою [PERSON], йому дозволено будівництво гаражу розміром 6х4 м по пров. Південному, закінчивши будівництво до 16 січня 1987 року. Згідно довідки управління архітектури, містобудування та земельних відносин №356 від 28 квітня 2016 року, гаражу, який побудований [PERSON], згідно дозволу на будівництво №56 від 21 березня 2008 року, виданий міським технічним бюро, згідно рішення міськвиконкому №16 від 16 січня 1986 року, можливо надати поштову адресу: гараж №403г по пров. Південному. Позивач, маючи намір у 2002 році придбати побудований [PERSON] гараж №403г по пров. Південному, та при намаганні знайти його власника, дізнався, що [PERSON] продав свою квартиру та його теперішнє місцезнаходження невідоме. Таким чином, починаючи з 2002 року по теперішній час (більше десяти років) [PERSON] фактично добросовісно, відкрито, безперервно користується зазначеним гаражем, утримує вказаний гараж, робить поточні ремонти, підтримує в належному стані. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Також, частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved