Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

21.04.2015р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.03.2015р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]., який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач офіційно не працює, проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен надавати. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 400грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.03.2015р. був розірваний (а.с.8). Під час шлюбу [INFO]. у них народився син [PERSON] (а.с. 7), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач не працює, отже регулярного постійного заробітку не має, визнав позов у повному обязі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved