Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області про встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO]., на праві власності житлового будинку [ADDRESS], та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно, з підстав неможливості оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Представник Шосткинської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. [INFO] року помер [PERSON] /а.с. 6/. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Проте [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки № 367, виданої 15.02.2018р. виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що за записами погосподарської книги Чапліївської сільської ради № 2 на 2001-2005 роки житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] на праві власності [PERSON], померлому [INFO] року, підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Згідно з роз'ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. За життя [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. З довідки № 367, виданої 15.02.2018р. виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що на день смерті [PERSON], разом з ним були зареєстровані: дружина - [PERSON] (позивач), донька - [PERSON], донька - [PERSON] /а.с.9/. З матеріалів спадкової справи №304, заведеної після смерті [INFO]. [PERSON], вбачається, що спадкоємицею останнього за законом є дружина [PERSON], яка спадщину прийняла та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, майновий пай та грошові заощадження померлого. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], надали заяви, з яких вбачається, що їм відомо про долю спадщини, яка залишилась після [PERSON], померлого [INFO] року, також те, що вони не мають наміру приймати спадщину після батька /а.с.31-36/. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], яка прийняла спадщину. Позивач, будучи спадкоємицею померлого [PERSON] за законом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я на спірний житловий будинок, але відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок позбавила її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved