Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

28.02.2019 року представник [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить скасувати наказ директора Фонду соціального захисту інвалідів Линдюк О.А. від 21.01.2019р. № 9 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач інвалід 1групи , з 10.10.2016р. працює на посаді директора Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Підставою для його призначення є наказ Фонду соціального захисту інвалідів від 07.10.2016р. № 166-к та наказ Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 10.10.2016р. № 9-к. Наказом директора соціального захисту інвалідів Линдюк О.А. від 21.01.2019р. № 9 було прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕВВ 2282 та за невиконання окремого доручення директора Фонду Соціального захисту інвалідів від 02.01.2019р. № 1. Зазанчив, що про існування наказу позивачу стало відомо під час проставлення резолюцій на вхідній кореспонденції 18.02.2019р. коли позивач приступив до своїх функціональних обов`язків після закриття листа непрацездатності, так як мав тимчасову непрацезданість в період з 04.02.2019р. по 15.02.2019р. включно. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем не було витребувано письмових пояснень за скоєний, на думку відповідача проступок та не було ознайомлено його під розпис із наказом. Вказує, що до трудових (функціональних) обов`язків позивача взагалі не входить обов`язок щодо ефективного використання бюджетних коштів . Наказ не містить чіткого визначення того у чому саме полягає неналежне виконання обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів та в чому саме полягає невиконання окремого доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019р. № 1, зокрема невиконання в цілому окремого доручення чи його частини, ігнорування виконати дане доручення, невиконання у встановлені строки. Позивач, як директор фонду керується Положенням про Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів, що затверджене наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017р. № 55, яким визначено функції, обов`язки та повноваження як відділення в цілому так і директора. До функцій Київського міського відділення фонду соціального захисту інвалідів, як і до безпосередніх функцій позивача, не належать обов`язки щодо ефективного та цільового використання бюджетних коштів. Щодо невиконання окремого доручення представник позивача зазначив, що 02.01.2019р. від директора фонду соціального захисту інвалідів Линдюк О.А. в усній формі через засоби телефонного зв`язку поступило доручення, що в подальшому мало місце надіслання доручення електронною поштою. На виконання окремого доручення Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019р. [PERSON] було підготовлено та надіслано на ім`я директора фонду Линдюк О.А. письмові пояснення від 02.01.2019р. за № 1/7-5/02. Вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани Наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 21.01.2019р. № 9 є безпідставним, незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.03.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечува та просив у задоволенні позову відмовити. Директор Линдюк О.А. надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в результаті неналежного виконання позивачем своїх обов`язків (бездіяльність) на кінець бюджетного 2018р. склалася наступна ситуація (доповідна в.о. начальника відділу організації роботи по забезпеченню технічними та іншими засобами реабілітації Войцеховської Т.О.): при виконанні бюджетної програми 2507030 «Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів» за напрямком «Забезпечення окремих категорій населення України технічними та іншими засобами реабілітації» залишок коштів за даними Державної казначейської служби України по м.Києву станом на 29.12.2019р. становив 141 017,00 грн. За даними ЦБІ станом на 29.12.2019р. по м.Києву сформовано договорів органами соціального захисту населення на забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації 1 855 договори на сму 54 712 638,79 грн., з них 190 договорів в статусі «редагується» на суму 4 365 570,48 грн. З даної інформації слідує, що договори в статусі «редагується» сформовані органами соціального захисту на забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення могли бути укладені та сплачені за механізмом попередньої оплати на суму повернутих коштів до державного бюджету, але внаслідок неефективного перерозподілу коштів між органами соціального захисту населення Київським міським відділенням Фонду були повернуті і особи з інвалідністю не були забезпечені ТЗР. Суд, вислухавши представників позивача, представника відповідача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 07.10.2016р № 166-к позивача - [PERSON] призначено на посаду директора Київського міського віддлення Фонду соціального захисту інвалідів з 10.10.2016 р. за строковим трудовим договором/а.с.12/. Наказом від 10.10.2016р. № 9-к Київського міського відділення Фонду соціального захисту [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора Київського міського віддлення Фонду соціального захисту інвалідів з 10.10.2016р. /а.с.13/. Відповідно до наказу Фонду соціального захисту інвалідів № 9 від 21.02.2019р. за неналежне виконання посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕКВ 2282 та за невиконання Окремого доручення директора Фонду соціального захситу інвалідів від 02.01.2019 № 1 на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани /а.с.14/. Даний наказ було отримано позивачем 18.02.2019р./а.с.14/. Відповідно до доповідної фахівця відділу правової та кадрової роботи Гальченко О.В. одержала лист від Фонду соціального захисту інвалідів (21.01.2019р. за №9) 04.02.2019р. та зареєструвала 04.02.2019р. № 1/5-1255/02/а.с.15/. Як вбачається із листка непрацездатності [PERSON] перебував з 04.02.2019р. до 15.02.2019р./а.с.16/. Тобто після виходу з лікарняного позивач ознайомився з наказом про накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана;2) звільнення. У силу статей 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Судом встановлено, що письмові пояснення [PERSON] не надавав щодо винесеного наказу № 9 від 21.01.2019р., оскільки отримав його лише 18.02.2019р. Також, в матеріалах справи відсутній акт про відмову позивача про надання пояснень. Також, встановлено, що позивач, як директор Київського міського віддлення Фонду соціального захисту при виконанні покладених обов`язків керується Положенням про Київське міське відділення фонду соціального захисту інвалідів, що затверджено наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017р. № 55, яким визначено функції та повноваження як відділення в цілому так і директора. Згідно п.1 вказаного Положення, Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом неприбуткової бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів. Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2018 року Фонд соціального захисту інвалідів листом № 1/5-974/03-01 довів територіальним відділенням Фонду, відповідно до рішення головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України про необхідність здійснення територіальними відділеннями Фонду перерозподілу коштів по області та терміново профінансувати укладені договори, в тому числі по попередній оплаті, без урахування напрямків використання коштів бюджетної програми за попереднім погодженням з органами соціального захисту населення з метою повного та ефективного використання коштів/а.с.43/. 02.01.2019 року окремим дорученням директора Фонду соціального захисту інвалідів № 1 директорам територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів доручено негайно надати письмове пояснення щодо причин залишків відкритих асигнувань за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕКВ 2282 у розрізі управлінь соціального захисту населення та за напрямками ТЗР./а.с.24/. 02.01.2019 року листом № 1/705/02 на виконання окремого доручення позивачем, як директором Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів надано пояснення щодо залишків невикористаних коштів структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у м.Києві державних адміністрацій/а.с.25/. Відповідно п. 5 Положення про Київське міське відділення фонду соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017 № 55, вбачається що одним з основних завдань відділення Фонду є фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні. Згідно пп. 1 п. 6 Положення про відділення Фонду, відділення Фонду, відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах компетенції внутрішній контроль за цільовим та ефективним використанням коштів розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, а також коштів, наданих підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, у вигляді фінансової допомоги, цільової позики та дотації на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до умов договору. Згідно пп. 1 п. 7 Положення про відділення Фонду, відділення Фонду для виконання покладених на нього завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для виконання покладених завдань. Згідно п. 52 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, затвердженого Постановою КМУ від 05.04.2012 № 321, забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації і виплата компенсації здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Мінсоцполітики у державному бюджеті. Кошти на надання реабілітаційної послуги на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Мінсоцполітики, та на інших підприємствах, установах та організаціях, що мають належні умови для їх надання, спрямовуються Мінсоцполітики органам соціального захисту населення через територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів за місцем знаходження таких закладів, якщо зазначені заклади не утримуються за рахунок коштів державного бюджету. Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів з урахуванням поданих пропозицій Фонду соціального захисту інвалідів з метою перерахування їх органам соціального захисту населення для оплати підприємствам на основі даних банку даних вартості виданих виробів та наданих послуг згідно з укладеними договорами та актами приймання-передачі робіт (надання послуг) та фактично перерахованих коштів підприємствам з початку бюджетного року. Згідно п. 53 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, бюджетні кошти перераховуються підприємствам органом соціального захисту населення після забезпечення особи з інвалідністю відповідним технічним засобом на підставі акту приймання-передачі робіт (надання послуг) і рахунка відповідного підприємства. Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше, а тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган. В оспорюваному наказі не зазначено конкретно в чому саме полягає неналежне виконання посадових обов`язків, тобто не вказано порушення норм законодавства України, положення чи посадової Інструкції. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач не надав письмового пояснення, тобто не виконав окремого доручення, оскільки як вбачається із матеріалів справи [PERSON] направив лист від 02.01.2019р. № 1/7-5/02 в якому надав письмові пояснення. Відповідач не надав доказів, щодо обов`язків позивача належить ефективне використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, засобами реабілітації» по КЕКВ 2282. Крім цього, слід зазначити, що наказ про притягнення [PERSON] до дисициплінарної відповідальності вручено йому з порушенням норм законодавства. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved