Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 31 серпня 1999 року законний представник позивача - [PERSON] та дід [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу №1/99-00223 нерухомого майна, відповідно до якого позивачу та діду в рівних частках купили житлову квартиру [ADDRESS] . Даний договір був зареєстрований Регіональною товарною біржою в журналі реєстрації договорів об`єктів нерухомості. Батьки та дідусь домовились з відповідачами про усі істотні умови та відбулось повне виконання правочину. Дана квартира належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.08.1998 року. Водночас, нотаріус надав роз`яснення щодо неможливості надання свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір не посвідчений нотаріально, а тому позивач не може скористатися своїм правом на цю квартиру. З огляду на вищевикладене, просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/99-00223, а саме житлової квартири [ADDRESS] , укладений 31 серпня 1999 року на Регіональній товарній біржі Суворовського району м.Одеса між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] і [PERSON] , і [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , дійсним. Відповідачі у судові засідання жодного разу не з`явились, на їх адресу надсилались конверти з повідомленням, які повернуті з відповідними відмітками. Також викликались через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Ухвалою суду від 23 травня 2019 року залучено до участі у цій справі Раухівську селищну раду Березівського району у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 19.07.2019 року від представника третьої особи надійшло пояснення, яким просить розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши представника позивача та врахувавши письмову думку третьої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства у відповідності до ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно п.3 ст.3 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» №1878-\\/I від 11 лютого 2010 року , речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як убачається з технічного паспорту, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] З. (1/2) та [PERSON] (1/2) (а.с.13-15). Свідоцтвами про смерть підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] та [PERSON] помер [INFO] . (а.с.5-7). Відповідно до договору купівлі-продажу №1/99-00223 від 31.08.1999 року [PERSON] , діюча від свого імені та від імені [PERSON] , законного представника [PERSON] , та [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] , купили вищевказану квартиру у [PERSON] , діючого від імені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-12). Даний договір зареєстрований Регіональною товарною біржою в Журналі реєстрації договорів об`єктів нерухомості, реєстраційний номер 1/99-00223 від 31.08.1999 року. Договір зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в реєстровій книзі 10 реєстр 988. (а.с.12). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. За нормами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. На даний час позивач не може розпорядитися належним йому майном, оскільки не було посвідчено нотаріально договір купівлі-продажу квартири. Таким чином, судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони угоди купівлі-продажу домовились щодо усіх істотних умов договору, що, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими доказами, а саме договором купівлі-продажу №1/99-00223 від 31.08.1999 року, укладеним на Регіональній товарній біржі Суворовського району м.Одеса з відповдіним реєстраційним написом. Крім того, відбулося повне виконання договору, виходячи з принципу розумності та справедливості, що є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Більш того, згідно ч.3 ст.9 ЖК України, громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та ЗУ «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. В той же час при укладанні договору купівлі-продажу квартири сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном, а саме те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. З аналізу вищевказаних норм права та фактичних обставин справи, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ЦПК України, оскільки, по-перше, сторони при укладені договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.1999 року досягли згоди з усіх істотних умов такого договору та виконали усі умови цього договору, по-друге, положення даного договору не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб та держави, суд доходить висновку про задоволення позову щодо визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/99-00223, а саме житлової квартири [ADDRESS] , укладений 31 серпня 1999 року на Регіональній товарній біржі Суворовського району м.Одеса між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] і [PERSON] , і [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] .

Outcome: approved