Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

23.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та вселення. Вказував на те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де також зареєстровані його двоюрідна сестра [PERSON] та дід [PERSON] - відповідачі по справі. Однак з грудня 2013 року відповідачка [PERSON] почала чинити перешкоди для проживання позивача в зазначеній квартирі - поміняла замки, до квартири не пускає, не зважаючи на те, що в квартирі знаходяться його особисті речі. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] і вселити його у вказану квартиру. В подальшому позивач [PERSON] заявлені вимоги збільшив та остаточно просив суд: визнати за ним право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]; вселити його у вказану квартиру; визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши йому в користування кімнату, площею 10,2 кв.м., яка є ізольованою. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого зазначали, що відповідач [PERSON] ніколи не проживав в [ADDRESS] а зареєстрований за вказаною адресою, оскільки дана квартира була адресою реєстрації його матері. Також позивачі зазначали, що [PERSON] ніколи не мав ключів від спірної квартири, його особистих речей в ній немає, комунальних послуг він ніколи не cплачував, витрат на утримання житла не ніс. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зустрічний позов не визнали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник в судовому засіданні позов не визнали, зустрічний позов підтримали в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, пояснення свідків, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат: дві з яких, площею 9,2 кв.м. та 17,0 кв.м. - суміжні, а одна, площею 10,2 кв.м. - ізольована. Відповідно до довідки ЖКП ММР "Південь" ЖЕК № 17 від 16.01.2014 р. за вих. № 194 у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], її син [PERSON], 2003 р.н., [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру вселилась та проживала сім'я [PERSON], у складі якою, крім нього. було дві доньки - матері сторін по справі. [PERSON], одна із доньок [PERSON], уклала шлюб та з чоловіком, сином - позивачем по справі, після його народження, разом мешкали за місцем проживання чоловіка. При цьому місцем реєстрації [PERSON] залишилась адреса батька, через що за цією же адресою зареєстрований її син - [PERSON] від часу народження. В подальшому брак між батьками [PERSON] було розірвано, він залишився проживати з батьком та його матір`ю, своєю бабусею, а мати - [PERSON] повернулась жити до батька - [PERSON], у спірну квартиру, де у 1998 році померла. В 2013 році бабуся [PERSON] продала квартиру, у якій мешкала разом із ним, та переїхала на постійне місце проживання у сім'ю свого сина - батька [PERSON]. Відтоді [PERSON] залишився без житла та намагався вселитись до квартири [ADDRESS] В судовому засіданні не було добуто доказів того, що мешканці вказаної квартири - [PERSON], [PERSON] дали згоду на вселення позивача за будь-яких умов, договір найма з ним не укладався, дедалі ускладнювались родинні взаємовідносини. Як вбачається з пояснень сторін та свідків, в тому числі позивача [PERSON], в спірній квартирі він ніколи не проживав, лише інколи приходив на свята до родичів, в квартирі відсутнє належне йому майно (меблі, посуд), одяг тощо. Він ніколи не мав та не має ключів від квартири. [PERSON] зареєстрований змалку в [ADDRESS] оскільки зазначена адреса була місцем реєстрацїї його матері. Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 61 ЖК України користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Відповідно до Акту від 05.03.2014 р., відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі більше 20 років. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Зважаючи на наведене вище, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що [PERSON] не проживав в спірній квартирі протягом тривалого часу без поважних причин, в зв`язку з чим втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Реєстрація [PERSON] за зазначеною адресою створює перешкоди для мешканців квартири в реалізації своїх житлових та майнових прав. За таких обставин позовні вимоги [PERSON], [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку щодо втрати [PERSON] права користування житловим приміщенням [ADDRESS] суд вважає, що вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, оскільки вони є безпідставними та взаємовиключними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved