Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

20.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ріпкинської РДА Чернігівської області і ТОВ "Маяк", про скасування державної кадастрової реєстрації земельних ділянок та визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він на законних підставах отримав у власність земельну ділянку загальною площею 7,47 га, на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.05.2002 року. 01.06.2017 року, з метою державної реєстрації нерухомого майна та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, [PERSON] звернувся до державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі. Рішенням державного реєстратора № РВ-7400306452017 від 08.06.2017 року позивачеві було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки належна [PERSON] земельна ділянка перетинається з іншими земельними ділянками, які мають кадастрові номери: [NUMBER], площею 2,7575 га; [NUMBER], площею 2,7574 га; [NUMBER], площею 2,7578 га; [NUMBER], площею 2,7571 га; [NUMBER], площею 2,7571 га; [NUMBER], площею 0,1563 га; [NUMBER], площею 2,7570 га; [NUMBER], площею 2,7574 га; [NUMBER], площею 2,6039 га; [NUMBER], площею 2,7572 га. Згідно інформації з Державного земельного кадастру, вказані вище земельні ділянки 01.02.2018 року були передані Ріпкинською РДА в оренду ТОВ «Маяк», на підставі договорів оренди не витребуваних земельних ділянок (паїв). В той же час, станом на 08.06.2017 року, право власності та право оренди цих ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було. Крім того, право оренди земельних ділянок не було зареєстровано і станом на 20.02.2018 року, тобто на день звернення позивача до суду. Таким чином, накладення меж земельних ділянок виникло внаслідок помилок при виготовленні технічної документації, у зв'язку з чим позивач, з метою відновлення свого порушеного права, просив скасувати державну кадастрову реєстрацію земельних ділянок, а також визнати недійсними договори, на підставі яких нерухоме майно було передано Ріпкинською РДА в оренду ТОВ «Маяк». 22.03.2018 року, на стадії підготовчого провадження, позивач надав суду письмову заяву про зміну предмета позову, в якій посилаючись на ті ж самі обставини, вказав, що державна реєстрація договорів оренди, укладених між Ріпкинською РДА і ТОВ «Маяк» вже відбулася, у зв'язку з чим [PERSON] додатково просив скасувати реєстрацію договорів оренди, зокрема: - рішення від 03.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25114693, індексний номер 39977548 від 03.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7575 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 05.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25124316, індексний номер 39987643 від 05.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7574 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 05.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25134314, індексний номер 39997825 від 05.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7578 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 03.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25115144, індексний номер 39978013 від 03.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7571 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 19.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25302651, індексний номер 40180907 від 19.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7571 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 05.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25135343, індексний номер 39998901 від 05.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,1563 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 05.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25140355, індексний номер 40004149 від 05.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7570 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 05.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25128037, індексний номер 39991406 від 05.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7574 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 03.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25119121, індексний номер 39982117 від 03.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,6039 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області; - рішення від 03.03.2018 року, номер запису про інше речове право 25118787, індексний номер 39981763 від 03.03.2018 року, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,7572 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в первісній позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Представник відповідача, в особі Ріпкинської РДА, у вирішенні спору поклалася на розсуд суду, одночасно зазначивши в судових дебатах про законність набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку та доцільність відновлення порушеного права позивача. Представники відповідача, в особі ТОВ «Маяк», в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що юридична особа яку вони представляють, у передбачений законом спосіб отримала і зареєструвала право користування на не витребувані паї із земель колишнього КСП ім.Кірова, отже підстави для задоволення позову відсутні, а обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до відновлення оспорюваного [PERSON] права. Представник третьої особи - Голубицької сільської ради, у вирішенні спору поклався на розсуд суду, пояснивши, що [PERSON] у передбаченому законом порядку отримав Державний акт на право власності на землю і тривалий час користується переданою йому ділянкою. Між позивачем та власниками суміжних земельних ділянок спорів щодо володіння нерухомим майном раніше не виникало. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктами 2, 7 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. У відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2002 року [PERSON], на підставі рішення Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 03.03.2000 року № 11, було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого позивачеві передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 11.67 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Актом приймання-передачі від 16.05.2002 року, складеним та засвідченим за участі позивача, а також голови Голубицької сільської ради, представника Ріпкинського районного відділу земельних ресурсів, представника госпрозрахункової групи при Ріпкинському районному відділі земельних ресурсів, підтверджується фактична передача нерухомого майна [PERSON] та закріплення знаками довгострокового зберігання меж земельної ділянки. За змістом правовстановлюючого документа, Державний акт на право приватної власності на землю, який було видано [PERSON], зареєстровано в Книзі записів державних актів на землю за № 2417 і другий його примірник зберігається в Голубицькій сільській раді Ріпкинського району. Як на день пред'явлення [PERSON] позову до суду, так і на час розгляду справи судом, правомірність передачі позивачеві у власність нерухомого майна і видача йому Державного акту, будь-якою фізичною чи юридичною особою не оспорювалась. З дня вчинення вказаних вище юридично-значимих дій пройшло понад 15 років. Як слідує з пояснень позивача, він вільно вступив у володіння нерухомим майном та, починаючи з 2002 року, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням. Між [PERSON] та суміжними землекористувачами не виникало спорів щодо меж земельних ділянок та порядку їх використання. Наведені вище обставини в судовому засіданні сторонами не оспорювались, отже вони, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню в тому числі з тих підстав, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Частиною 1 ст.125 ЗК України (в редакції яка діяла на момент видачі позивачеві Державного акту серії [NUMBER]) передбачалось, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку відбулася шляхом реєстрації Голубицькою сільською радою правовстановлюючого документа в Книзі записів на право приватної власності на землю за № 2417. Пунктом 7 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, в редакції діючій на час розгляду справи судом, передбачено, що громадяни які одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Вказані положення закону кореспондуються з роз'ясненнями, викладеними в пп.8 п.18 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року, за змістом яких, починаючи з 01.01.2002 року, право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі, і лише з 02.05.2009 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Вперше «Тимчасовий порядок присвоєння кадастрового номера земельній ділянці», було затверджено Постановою КМУ № 749 від 18.08.2010 року, тобто більш ніж через 8 років після передачі [PERSON] нерухомого майна у власність, а Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Україні почав формуватися з 01.01.2013 року. Після набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року, статтею 24 вказаного нормативного акта було встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги, а реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Таким чином, з дня видачі [PERSON] державного акта на право власності та фактичної передачі земельної ділянки, правове регулювання спірних відносин, в тому числі і питань державної реєстрації нерухомого майна, неодноразово змінювалося. Суд вважає, що зміна порядку правового регулювання, у даному випадку порушила принцип правової визначеності, який є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права, котрийгарантує забезпечення легкості з'ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності. Згідно ч.2 ст.3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд розцінює звернення [PERSON] до державного реєстратора із заявою про присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, як добросовісну поведінку законного власника, спрямовану на подальшу реалізацію права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. З урахуванням викладеного, суд вважає юридично неспроможними твердження представників ТОВ «Маяк» про абсолютну і беззаперечну законність набуття вказаною юридичною особою права користування нерухомим майном, яке раніше вже набув у власність [PERSON] Суд розцінює як хибні, посилання представників ТОВ «Маяк» на пропуск позивачем строку звернення до суду, з тих підстав, що договори оренди, в тому числі і земельної ділянки належної [PERSON], були укладені на підставі розпорядження Ріпкинською РДА від 22.08.2008 року та в подальшому продовжені з 01.02.2018 року. Так, згідно рішення державного кадастрового реєстратора № РВ-7400306452017 від 08.06.2017 року, [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачалося зареєструвати, земельних ділянок за кадастровими номерами: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]. Витягами з Державного земельного кадастру, сформованими 09.02.2018 року на запит представника позивача, підтверджується, що земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами перебувають у державній власності, а саме власності Ріпкинської районної державної адміністрації та з 11.09.2008 року передані в оренду ТОВ «Маяк» строком на 10 років. Разом з цим, станом на 08.02.2018 року, тобто до подання позову до суду, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, право власності та інші речові права за ТОВ «Маяк» на вказані земельні ділянки зареєстровано не було. З матеріалів справи вбачається, що Ріпкинська РДА надала в розпорядження позивача копії договорів оренди земельних ділянок, укладених з ТОВ «Маяк» 01.02.2018 року, лише 19.02.2018 року. За змістом вказаних вище договорів та розпорядження Ріпкинської РДА № 81 від 24.01.2018 року, ці правочини були укладені на зміну раніше укладених договорів оренди від 11.09.2008 року. Матеріалами справи беззаперечно доведено, що лише після звернення [PERSON] з позовом до суду, в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про реєстрацію вказаних вище договорів оренди і така реєстрація відбулася в період часу з 28.02.2018 року по 15.03.2018 року. Зі списку про розподіл земельних ділянок між власниками земельних паїв, затвердженого розпорядженням Ріпкинської РДА № 182 від 05.05.2008 року, вбачається, що на момент розпаювання земель колишнього КСП ім.Кірова, [PERSON] підлягало виділенню в натурі три земельних паї, згідно сертифікатів серії [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], загальною площею 11.67 га. Вказане право на отримання земельних ділянок позивач реалізував. Посилання представників ТОВ «Маяк» на правомірність виготовлення технічної документації та укладення договорів оренди земельних ділянок із зазначенням, що в оренду передаються не витребувані паї, в тому числі і щодо спірних земельних ділянок, суд не може вважати обґрунтованими, оскільки на момент розпаювання земель колишнього КСП ім. Кірова, земельна ділянка вже перебувала у власності [PERSON] Крім того, помилкове віднесення земельної ділянки, яка була передана позивачеві ще в 2002 році, до не витребуваних паїв, з їх послідуючою передачею у відання Ріпкинської РДА, не може бути підставою для позбавлення чи обмеження [PERSON] у раніше набутому праві власності. У відповідності до ч.2 ст.14 Конституції України, яка є нормою прямої дії, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного та положень ст.ст.203, 204, 215 ЦК України, суд приходить до висновку, що визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, укладених 01.02.2018 року між Ріпкинською РДА і ТОВ «Маяк», а також скасування рішень про державну реєстрацію вказаних договорів, являтиметься належним і адекватним способом захисту та відновлення порушеного права [PERSON] Суд не може прийняти як належний і допустимий доказ правомірності оспорюваних правочинів план існуючого використання земель в межах Голубицької сільської ради Ріпкинського району, який був наданий представниками ТОВ «Маяк», оскільки зміст цього документа суперечить фактичним обставинам справи, а його оформлення викликає обґрунтовані сумніви. Зокрема, вказаний документ містить підпис від імені начальника відділу Держкомзему у Ріпкинському районі, однак скріплений печаткою Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. При цьому суд констатує, що «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», було затверджено Постановою КМ України № 15 лише 14.01.2015 року. Речові докази (документи) - оригінал плану існуючого використання земель в межах Голубицької сільської ради Ріпкинського району, після набрання рішенням чинності, необхідно повернути повноважному представнику ТОВ «Маяк». У відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, необхідно покласти на відповідачів у дольовому порядку.

Outcome: approved