Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Центр надання адміністративних послуг при Рахівській міській раді Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2013, який посвідчений державним нотаріусом Рахівської ДНК Кицка М.М., є власницею квартири [ADDRESS] . Проте, колишня власниця квартири [PERSON] , до цього часу у ній зареєстрована. Вказує, що відповідачка вже більше 5 років, тобто з дня відчуження квартири, у ній не проживає та нею не користується. Договору житлового найму між позивачкою, як власницею квартири, та відповідачкою не укладалося. Проте відповідачка [PERSON] знятися з реєстрації місця проживання у добровільному порядку відмовляється, а свою відмову нічим не аргументує. Позивачка вказує, що у зв`язку з наведеним порушення її право приватної власності на житло. Зазначає також, що відповідачка [PERSON] не є членом сім`ї позивачки. З огляду на викладене просила задовольнити її позовні вимоги та визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] без згоди [PERSON] . Позивачка [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, натомість остання подала до суду клопотання у якому просила розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час день та місце судового засідання повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення справи розглядом також не подала. Відзиву на день розгляду справи судом не надала. Щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідачки [PERSON] суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимогами ст. 210 ЦПК України регламентовано, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Окрім наведеного, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд. Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Дотримання процесуальних строків є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Оскільки провадження у даній справі відкрито на підставі ухвали від 03.12.2019, а підготовче засідання закрито на підставі ухвали суду від 10.02.2020, а тому, з метою дотримання розумних строків при розгляді справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності відповідачки. Так, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідачами у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивачки, [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01.04.2013, який посвідчений державним нотаріусом Рахівської ДНК Кицка М.М. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено під час розгляду справи по суті, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. Наведене підтверджується листом Рахівської міської ради від 30.09.2019 за № 1082. Окрім цього, з акту від 03.10.2019, складеного депутатом Рахівської міської ради Грегірчаком П. М. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою з 25.03.20013 не проживає. Як регламентовано ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч. 5 ст. 3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З наведених норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачка під час розгляду справи по суті довела, що з відповідачкою договору найму житла не укладала. Разом з тим, відповідачка [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з березня 2013 року, що підтверджується долученими до позовної заяви доказами. Врахувавши всі зазначені обставини суд вважає, що відповідачка втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . За таких обставин суд вважає такими, що ґрунтуються на законі вимоги позивачки про визнання [PERSON] , особою, яка втратила право користування приміщенням квартири [ADDRESS] . Оскільки у позовній заяві позивачем не ставилось питання щодо розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне залишити такі за позивачкою [PERSON] .

Outcome: approved