Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

20 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25 липня 2003 року розірвано. Вона являється їхньою спільною дитиною та проживає разом з матір`ю в с. Городнявка Шепетівського району Хмельницької області. З 01 вересня 2019 року вступила на навчання до Рівненського державного гуманітарного університету на денну форму навчання. Термін навчання складає чотири роки. Потребує коштів на навчання, яке є платним, проживання у гуртожитку, харчування, придбання підручників, канцелярських товарів, одягу, предметів гігієни. Мати не має змоги утримувати її самостійно, а відповідач коштів на її утримання не надає, хоча його стан здоров`я та матеріальне становище дає можливість утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки періодично їздить на роботу до Польщі. Власних доходів не має, повністю перебуває на утриманні своєї матері. А тому, просить суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь в зв`язку з навчанням, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до дня закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років, в залежності яка з подій наступить першою. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження та розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 07 жовтня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, оскільки перебуває на навчанні в м. Рівне, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав письмову заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 липня 2003 року, та від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 25 липня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського районного управління юстиції Хмельницької області; свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданим 15 травня 2002 року Городнявською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] в с. Городнявка Шепетівського району Хмельницької області, що стверджується довідкою № 857 від 18 серпня 2020 року, виданою Городнявською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. З довідок Рівненського державного гуманітарниого університету №72-29/199 та №279-06-55 від 29 липня 2020 року слідує, що [PERSON] є студентом ІІ курсу художньо-педагогічного факультету, спеціальності менеджмент соціокультурної діяльності денної платної форми навчання, стипендії не отримує. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] будь-яких інших доходів не має. Згідно договору про надання освітніх послуг від 02 серпня 2019 року [PERSON] зобов`язана здійснювати для [PERSON] оплату за надання освітньої послуги за весь строк навчання в розмірі 47880 грн., з яких вартість одного року навчання складає 11970 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання, не працює, будь-яких інших доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Внесення плати за освітню послугу та витрати для забезпечення навчання дочки (проживання у гуртожитку, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, навчальних посібників, канцелярських товарів, засобів гігієни) здійснює її мати [PERSON] . Однак, остання не в змозі самостійно матеріально забезпечити навчання дочки, відповідач в добровільному порядку не надає коштів на навчання [PERSON] . Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187,189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до його закінчення, оскільки для забезпечення такого навчання необхідні кошти на здійснення плати за надання освітньої послуги, придбання підручників, канцтоварів, проживання у гуртожитку, а відповідач, який є батьком дитини, згідний та спроможний надавати дочці таку допомогу на період її навчання, про що свідчить надіслана ним до суду заява про визнання позову. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, визнання ним розміру аліментів, визначеного позивачем, можливість одержання [PERSON] матеріальної допомоги від матері [PERSON] , а тому приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати дочці матеріальну допомогу у розмірі визначеному позивачем. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до дня закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що позивач відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню у розмірі 840 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 191, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved