Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

15.02.2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 22.04.2017 року [PERSON]. Позов аргументувала тим, що 22.04.2017 року померла її мати [PERSON], та після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, що 18.04.2017 року її мати склала заповіт, у відповідності до якого усе своє майно заповіла їй, тобто своїй доньці. Разом з цим, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, або першої черги спадкування, немає, оскільки її батько (чоловік спадкодавці) [PERSON] помер 10.05.2001 року, ще до смерті матері, а її рідний брат [PERSON], помер 13.11.2017 року. При звернені до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке залишилось після смерті [PERSON] в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач строк звернення до нотаріальної контори пропустила з поважних причин, у звязку з погіршенням стану здоровя, оскільки перебувала на амбулаторному лікуванні з 12.05.2017 року по 18.05.2017 року з діагнозом «Гостра распіраторна вірусна інфекція, ускладнена. Гострий простий бронхіт», разом з цим, вона постійно відчуває болі в шиї, спині, в ногах при ходьбі, внаслідок чого з 20.06.2017 року по 28.06.2017 року перебувала в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на амбулаторному лікуванні з діагнозом «Остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим корінцевим синдромом», однак за наслідком остеохондрозу поперекового відділу хребта став «Лівобічний міозит шийних мязів» та з 31.07.2017 року по 04.08.2017 року знову ж таки перебувала на амбулаторному лікуванні в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2». З 19.09.2017 року по 26.09.2017 року перебувала на амбулаторному лікуванні, де їй встановлено діагноз «Гастроезофагеальна рефлексна хвороба (ГЕРХ), гастродуоденіт з підвищеною секреторною функцією тип В, в стадії загострення», внаслідок чого її часто турбують болі в животі, головокружіння, спазми. У жовтня 2017 року у неї почалось загострення гастродуоденіту, через що вона з 20.10.2017 року по 27.10.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», де їй і встановили діагноз «Виразкова хвороба 12-палої кишки з локалізацією в цибулині, асоційована з H-pylori з підвищеною секреторною функцією, стадія загострення. ГЕРХ. Хронічний холецисто-панкреотит в стадії загострення», окрім цього стан її здоровя погіршився у звязку зі смертю її рідного брата [PERSON], померлого 13.11.2017 року, незадовго після смерті матері. Зазначила, що у її брата а ні дружини, а ні дітей не було, тому єдиною його сімєю він вважав її, у звязку з чим вони часто спілкувалися по телефону, неодноразово він приїжджав до неї, навідував у лікарні. З вищенаведеним вона не мала можливості звернутись у визначений законом строк з письмовою заявою про прийняття спадщини. 16.02.2018 року ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено її до підготовчого розгляду на 21.03.2018 року. 02.03.2018 року до суду надійшов лист від Жмеринської районної нотаріальної контори, в якій вказано, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 21.03.2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та за клопотанням сторін призначено до розгляду по суті цього ж ня 21.03.2018 року. 21.03.2018 року в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги та підстави, які викладені у позовній заяві. Пояснила, що 22.04.2017 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно реєстрації у даній квартирі було зареєстрована лише спадкодавця, повнолітні та малолітні діти не проживали. Зазначила, що матір позивача [PERSON] [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно залишила своїй доньці [PERSON], інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, або першої черги не має, оскільки [PERSON] батько позивачки та чоловік спадкоємиці помер 10.05.2001 року, а рідний брат позивачки [PERSON] помер 13.11.2017 року. Зазначила, що позивачка має проблеми зі здоровям, постійно хворіє та перебуває на амбулаторних лікуваннях з діагнозом «Остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим корінцевим синдромом», окрім цього має «Лівобічний міозит шийних мязів», у звязку з цим вона постійно відчуває болі при ходьбі, у спині та практично вона самостійно не мала змоги звернутися до нотаріуса, у звязку з цим, вона звернулася за юридичною допомогою до фахівця, який 31.01.2018 року звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 01.02.2018 року отримав постанову, якою було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для її прийняття. Також представник позивача [PERSON] [PERSON] доповнив свідчення попереднього представника позивача [PERSON] та пояснив, що підстав з яких спадкоємець пропустила строк для прийняття спадщини є обєктивними та переборними, тобто такими, що дійсно перешкоджали їй у встановлений законом строк прийняти спадщину, у звязку з цим просять визнати причини пропуску поважними та встановити строк в один місяць для прийняття спадщини. Також [PERSON] пояснив, що іншого способу для оформлення своїх спадкових прав на вищезазначену квартиру [PERSON] не має, а перехід права власності на цю квартиру до неї, внаслідок успадкування, надасть їй можливість продати, здати в оренду чи розпорядитись в інший спосіб квартирою, для отримання додаткового доходу, який з у рахуванням її хвороби, надасть можливість забезпечити їй належне лікування. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність. В заяві також зазначила, що при вирішення справи по суті покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність. В заяві також зазначила, що при вирішення справи по суті покладається на розсуд суду. А тому розгляд справи у відповідності до ч. 3 ст.211 ЦПК України проведено у відсутність представника відповідач та третьої особи. Заслухавши представників позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] є громадянкою України, що встановлено на підставі копії паспорта серії АА №788984 (а.с.8). Згідно копії про одруження серії ІІ-АІ №404413 [PERSON] та [PERSON] 28.04.1974 року зареєстрували шлюб, та згідно реєстрації остання змінила дівоче прізвище «Василькова» на «Луговська» (а.с.13) Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-АМ №305182 [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-БП №380872 [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №398643 (а.с.14) 10.05.20010 року в м. Жмеринка Вінницької області помер [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №371971 (а.с.12) 22.04.2017 року в м. Жмеринка Вінницької області померла [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №393781 (а.с.16) 13.11.2017 року в м. Жмеринка Вінницької області помер [PERSON]. Відповідно до заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 766 посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2002 року (а.с.18) встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить одноквартирний будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 59,9 кв. м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2017 року (а.с.19) вбачається, що власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 59,9 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м є [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина (а.с.20) [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до копії довідки реєстрації від 26.01.2018 року обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Турбота-1» (а.с.23) [PERSON], [INFO], дійсно не проживає та не зареєстрована за адресою [INFO], однак за даною адресою проживала її мати [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та померла за цією адресою 22.04.2017 року. Згідно копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.01.2018 року обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Турбота-1» (а.с.24) [PERSON] бала зареєстрована за адресою [INFO], на день смерті спадкодавці, повнолітні та малолітні діти не проживали. Згідно виписки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №11/34 від 17.05.2017 року (а.с.30) [PERSON], [INFO], перебувала на амбулаторному лікуванні з 12.05.2017 року по 18.05.2017 року з діагнозом «Гостра распіраторна вірусна інфекція, ускладнена. Гострий простий бронхіт». Згідно виписки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №11/81 від 28.06.2017 року (а.с.31) [PERSON], [INFO], перебувала на амбулаторному лікуванні з 20.06.2017 року по 28.06.2017 року з діагнозом «Остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим корінцевим синдромом». Згідно виписки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №11/80 від 04.08.2017 року (а.с.32) [PERSON], [INFO], перебувала на амбулаторному лікуванні з 31.07.2017 року по 04.08.2017 року з діагнозом «Лівобічний міозит шийних мязів». Згідно виписки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №10/51 від 26.09.2017 року (а.с.33) [PERSON], [INFO], перебувала на амбулаторному лікуванні з 19.09.2017 року по 26.09.2017 року з діагнозом «Гастроезофагеальна рефлексна хвороба (ГЕРХ), гастродуоденіт з підвищеною секреторною функцією тип В, в стадії загострення». Згідно виписки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №18/35 від 27.10.2017 року (а.с.34) [PERSON], [INFO], перебувала на амбулаторному лікуванні з 20.10.2017 року по 27.10.2017 року з діагнозом «Виразкова хвороба 12-палої кишки з локалізацією в цибулині, асоційована з H-pylori з підвищеною секреторною функцією, стадія загострення. ГЕРХ. Хронічний холецисто-панкреотит в стадії загострення». Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.298 та витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від 18.04.2017 року на 31.01.2018 року - чинний (а.с.29). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2018 № 61/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем (а.с.26-27). Спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась (а.с.44). Позивач в позовній заяві зазначає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Зі змісту п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Тобто Порядок не вимагає особистого звернення із письмовою заявою спадкоємця до нотаріуса, така заява може бути надіслана поштою чи в інших спосіб. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Нормами ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, позивач [PERSON] періодично знаходилась на амбулаторному лікуванні з 12.05.2017 року по 18.05.2017 року; з 20.06.2017 року по 28.06.2017 року; з 31.07.2017 року по 04.08.2017 року; з 19.09.2017 року по 26.09.2017 року; з 20.10.2017 року по 27.10.2017 року, тобто увесь час протягом шести місяців після смерті матері, окрім цього, розлади зі здоровям ще більш погіршилися після смерті рідного брата [PERSON], померлого 13.11.2017 року. Безумовно, сама-по-собі хвороба [PERSON] давала її можливість звернутися до нотаріальної контори шляхом направлення заяви про прийняття спадщини поштою чи в інших спосіб, адже вона була не прикута до ліжка і не обмежена в пересуванні. Однак за сукупності всіх обставин, а саме триваючого хворобливого стану [PERSON], смерті єдино рідного брата, який помер незадовго після смерті матері, є її ровесником та помер в молодому віці, а також тих довготривалих обставин, що привели до його смерті, могли вплинути на її загальних стан, що призвело до пропуску строку для прийняття спадщини, і за умови, що інших способів у [PERSON] оформити майнові права на квартиру матері законом не передбачено, що значно б поліпшило її майновий стан та відкрило б перед нею додаткові можливості для її лікування, суд визнає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй потрібно визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Таке рішення суду є справедливим по відношенню до [PERSON], адже забезпечує її право на справедливий суд, яке має бути не ілюзорним, та узгоджується із вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Тому для реалізації [PERSON] своїх прав як спадкоємця, слід надати додатковий строк, тривалістю в один місяць з дня набрання рішення суду законної сили, на подання до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті 22.04.2017 року матері [PERSON]. Позивач в поданій позовній заяві просила судові витрати не покладати на відповідача, а тому питання про повернення судового збору судом не вирішувалось.

Outcome: approved