overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

14 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 18 грудня 1999 року виконкомом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 37. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Сумісне життя не склалося в зв`язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. При цьому, просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом виклику телефонограмою через засоби мобільного зв`язку. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім`ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім`ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

14 лютого 2019 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 17 червня 2016 року, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 21. Подружнє життя в сторін не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Дітей від шлюбу не мають. Позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Відповідач добровільно розривати шлюб в органах РАЦС не бажає. Просила розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі. Згодна на винесення заочного рішення. (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з`явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надавав. (а.с.14). Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 17 червня 2016 року, який зареєстро-вано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 21, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2016 року. (а.с.4). Подружнє життя в сторін не склалося, з червня 2018 року вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати зареєстрований 25 серпня 2001 року шлюб з відповідачем [PERSON], вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї через тривалість припинення спільного проживання. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що з січня 2009 року з відповідачем фактично припинили сімейні стосунки через різність характерів. Питання поділу майна, місця проживання та утримання дитини ними вирішено у добровільному порядку за домовленістю. Відповідач позовні вимоги визнав, підтвердив що дійсно понад п"ять років вони з дружиною проживають окремо та втратили почуття, що слугували основою шлюбного союзу. У 2013 році у нього склалася нова фактична сім"я. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 25 серпня 2001 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №71, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) та мають від шлюбу доньку [PERSON], [INFO], згідно наданого свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних стосунків з січня 2009 року. Сторони втратили один до одного почуття, що є основою шлюбного союзу та не бажають поновлення сімейних відносин. У відповідача склалася нова фактична сім'я. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, постільки існування шлюбу є формальним. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції сторін, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 243грн.60коп. за квитанцією №167 від 13 серпня 2014 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

14 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має дохід та можливість. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку щомісячно. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON], забов"язаний утримувати останню до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує що відповідач має постійний заробіток, відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

14 серпня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 24996 грн. 42 коп. та судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року утворилася заборгованість в сумі 24996 грн. 42 коп., з якої: 10871 грн. 03 коп. - заборгованість за кредитом, 12458 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина) та 1166 грн. 50 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 7-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 12.11.1977 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі РАЦС Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 87. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, позивачка проживє окремо від відповідача. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "Лешкевич". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 листопада 1977 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 87 ( а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися і фактично припинені, на примирення вони не згодні. Відповідно до позовної заяви позивачка змінила своє місце проживання окремо від відповідача і на даний час мешкає в свого сина. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

14 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 21 серпня 2015 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, з жовтня 2016 року позивачка змінила місце проживання окремо від відповідача. [PERSON]О вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище "Сорока", стягнути з відповідача на її користь сплочений судовий збір. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Мурахівською сільською радою Миколаївської області (а.с.7). Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, з жовтня 2016 року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 23.09.2006 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями. Шлюбні стосунки між ними припинені з червня 2017 року. Позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]", дитину залишити проживати з нею, стягнути на свою користь з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала,а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 23 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03. ( а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою (а.с.5). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені. З червня 2017 року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з"явився, в заяві, яку направив до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Зазначив, що 04 травня 1996 року виконавчим комітетом Нововороб"ївської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву в якій позов визнала повністю, просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 04 травня 1996 року перебувають у шлюбі ( а.с.8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved