Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

31.01.2014р. позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що 01.02.2011 між нею та боржником [PERSON] в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 1500 гривень. Боржник зобов'язалась повернути гроші до 01.05.2011 року. Однак в зазначений в розписці термін [PERSON] грошей не повернула та під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого грошового зобов'язання. Вважає, що відповідачка повинна також сплатити їй три проценти річних від 1500 грн. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 01.02.2011 між [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала, а [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 1500 гривень, що підтверджується розпискою. Строк повернення позики - до 01.05.2011 (ар.с. 4). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідачка повинна також сплатити позивачці три проценти річних від 1500 грн., що становить 0,12 грн. за один день прострочки (1500 грн.х3%:365 днів). Оскільки відповідач у передбачений договором термін не повернула кошти, суд вважає, що позов було заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Разом з тим суд враховує позицію відповідача про визнання нею позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову судом за наявністю для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи те, що відповідач має тяжке матеріальну становище, отримує мінімальну заробітну плату, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення в частині стягнення боргу та трьох процентів річних від просроченої суми строком на шість місяців з дня вступу рішення в законну силу, що відповідає вимогам ст. 217 ЦПК України. Згідно ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу тративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи те, що адвокатом [PERSON] на оформлення позовної заяви до суду витрачено 2 години, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (ар.с.1). Вказана сума судового збору також підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved