Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Сміла-ліфт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 9 березня 2016 року по 16 травня 2017 року працював в КП «Сміла-ліфт» на посаді електромеханіка з ліфтів 1 розряду. Оскільки повний розрахунок після звільнення з ним було проведено 3 жовтня 2017 року, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь 9728 грн. 81 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 5 липня по 3 жовтня 2017 року. В судове засідання позивач не зявився, в направленій до суду заяві проси розглядати справу у його відсутності та задоволити його з наведених в ньому підстав. Представник відповідача також не зявився на розгляд справи, в направленій до суду заяві просив розгляд справи відкласти, мотивуючи відсутністю можливості зявитись в судове засідання. Враховуючи, що клопотання представника не мотивоване та до нього не додано доказів на підтвердження викладено, суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача, який про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду по справі № 703/2092/17 від 26 жовтня 2017 року у відповідності з наказом № 26 від 9 березня 2016 року позивача було прийнято на посаду електромеханіка з ліфтів 1 розряду в КП «Сміла-ліфт». Наказом № 19 від 16 травня 2017 року [PERSON] звільнено з роботи у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу у день звільнення належних звільненому працівникові сум, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналогічні норми містяться і в Постанові Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", у відповідності з п. 20 якої установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності з випискою по картковому рахунку [PERSON] повний розрахунок з ним було проведено 3 жовтня 2017 року. Проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки розрахунку із позивачем при його звільненні, а саме розрахунок було виплачено майже через 4,5 місяці після звільнення позивача. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку із позивачем. Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» та абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з абзацом 4 пункту 2 Порядку № 100, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При цьому, згідно пункту 5 Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 цього Порядку № 100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. У відповідності з довідкою КП «Сміла-ліфт» № 64 від 7 червня 2017 року середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 2403 грн. 11 коп. Враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем було проведено 3 жовтня 2017 року, в межах заявленого в позовній заяві періоду відповідач прострочив виплати на 2 місяці і 19 робочих днів. А тому, з нього на користь [PERSON] належить стягнути 6708 грн. 69 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 5 липня по 3 жовтня 2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з наведеним, з відповідача на користь позивача належить стягнути 441 грн. 32 коп. судового збору. На підставі наведеного та ст. 117 КЗпП України,

Outcome: approved