Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

23 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] року померла його нерідна бабуся (мачуха його матері) [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1998 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. З 1989 року заявник проживав однією сім'єю з [PERSON], його матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] у вищезазначеній квартирі. [INFO] року померла мати заявника. В грудні 1998 року заявник разом з батьком та бабусею взяв участь у приватизації названої квартири, в якій вони проживали. За час спільного проживання з [PERSON] до дня її смерті заявник та його батько жили з нею однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, заявник називав спадкодавицю своєю бабусею. [INFO] року помер батько заявника. Після його смерті заявник звернувся до нотаріуса та успадкував належне батьку майно, тобто 1/3 квартири за адресою [ADDRESS]. Інша 1/3 частка квартири, яка належала [PERSON], залишилася неоформленою. Заповіту [PERSON] не складала. Спадкоємці 1,2 та 3 черги відсутні. 22 вересня 2017 року заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але приватним нотаріусом ДМНО Одинцовою С.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем має бути встановлений рішенням суду. З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та спадкодавиці [PERSON], яка померла [INFO] року, однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року позовні вимоги в частині визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічна викладеним у заяві. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу в її відсутність, проти заявлених вимог не заперечувала. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки від 07.11.2016 року, наданої начальником ЖЕД № 3 Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, [PERSON] по день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS], разом з зятем [PERSON] та онуком [PERSON]. За даною адресою по день смерті була також зареєстрована донька померлої, [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1998 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Одинцової С.О. від 11 жовтня 2017 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], в зв'язку з тим, що факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем повинен бути встановлений рішенням суду. В судовому засіданні були опитані свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що заявник дійсно є онуком померлої [PERSON], більше 15 років до часу смерті [PERSON] проживав з нею однією сім'єю, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет тощо. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Оскільки, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася [INFO] року, тобто після 01.07.2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, відносини спадкування регулюються привалами Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1264 ЦК України У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту спільного проживання [PERSON] та спадкодавиці [PERSON], яка померла [INFO] року, однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, впливає на спадкові права заявника. З огляду встановлені судом в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги заявника в частині встановлення факту спільного проживання [PERSON] та спадкодавиці [PERSON], яка померла [INFO] року, однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved