Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

4 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно її батька [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів, вартістю 63296 гривень 30 копійок, що знаходиться у Дослідному господарстві агрофірми ім.Грушевського в с.Торське Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно позивачка не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Представник позивачки [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, однак подав письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00022355051 від 15.03.2019 року та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.05.2017 року позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.01.1997 року її батька [PERSON]. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки, розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів, вартістю 63296 гривень 30 копійок, у Дослідному господарстві агрофірми ім.Грушевського, що знаходиться в с.Торське Заліщицького району Тернопільської області, на яку мав право [PERSON] на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 27.12.1995 року, виданого дослідному господарству агрофірмі ім.Грушевського в с.Торське Заліщицького району Тернопільської області, який включений до списку громадян - членів, що мають право на земельну частку (пай) в даному господарстві під № 244. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміром 2,18 умовних кадастрових гектарів, вартістю 63296 гривень 30 копійок, у Дослідному господарстві агрофірми ім.Грушевського, що знаходиться в с.Торське Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої за законом належить позивачці у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Торськівької сільської ради № 183 від 18.03.2019 року, позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 276/02-14 від 02.04.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - [PERSON], суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved