Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

17 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки загальною площею 2,3574 га. Згідно довідки, виданої виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області від 06 червня 2020 року №21, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . Разом з померлою [PERSON] за вказаною адресою на день її смерті були зареєстровані: зять - [PERSON] та внук - [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 05.08.1969 року, а згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 22.11.1962 року гр. [PERSON] , [INFO] , батьками вказані: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , 24.02.1962 року зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] . На підставі цього, після одруження [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". У зв`язку із вказаним, позивач, як спадкоємець звертається до суду, щоб визнати право власності на спадкове майно, так як у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку, а також враховуючи те, що вказані обставини унеможливлюють реалізацію його майнових прав, як спадкоємця. Просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [INFO] [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3574 га, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки включає ділянки площею 1,1290 га та 1,2284 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.4-7). 14 червня 2021 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання представника позивача задоволено та замінено Завидчанську сільську раду Радехівського району Львівської області на належного відповідача - Лопатинську селищну раду Радехівського району Львівської області. Залучено до участі у справі співвідповідача - [PERSON] (а.с.46). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.53). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с.43). Співвідповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала повністю та просила розгляд справи здійснювати без її участі (а.с.51). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Завидчанською сільською Радою народних депутатів Радехівського району Львівської області 11 січня 1995 року, про що зроблено запис № 1 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із земельної ділянки загальною площею 2,3574 га, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки включає ділянки площею 1,1290 га та 1,2284 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025301, виданого 11 квітня 2000 року на підставі рішення X сесії III демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 25 лютого 2000 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9247 (а.с.14-26). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] від 05.08.1969 року, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки значаться: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 22.11.1962 року гр. [PERSON] , [INFO] , батьками значаться: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] виданого Миколаївською сільською радою Лопатинського району Львівської області, з якого вбачається, що 24.02.1962 року зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] , після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10-12). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області від 15 червня 2020 року №75, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є тією самою особою (а.с.27). Згідно довідки, виданої виконкомом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області від 06 лютого 2020 року №21, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . Разом з померлою [PERSON] за вказаною адресою на день її смерті були зареєстровані: зять - [PERSON] , [INFO] , та внук - [PERSON] , [INFO] . Виконкомом Завидчанської сільської ради від імені померлої заповіт не посвідчувався і не складався (а.с.28). З Витягу зі спадкового реєстру №65920467 від 06.08.2021 року, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.54). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved