Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 57/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ), яка виділена в натурі у вигляді квартири [ADDRESS] . Право власності на 57/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ), яка виділена в натурі у вигляді квартири [ADDRESS] , визнане за [PERSON] рішенням Слов`яносербського райнарсуду Ворошиловградської області від 13.07.1984 року. За життя, а саме 29.12.1983 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання все своє майно заповіла своєму онукові - [PERSON] , тобто позивачу. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. з метою отримання свідоцтва на право на спадщину, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на території смт Слов`яносербськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зважаючи на що отримати інформацію з бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності [PERSON] на зазначене майно неможливо. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.3). Представник відповідача Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке - Гайворонський В.І. в судове засідання не з`яився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення (а.с.44). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 57/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ), яка виділена в натурі у вигляді квартири [ADDRESS] . Право власності на 57/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ), яка виділена в натурі у вигляді квартири [ADDRESS] , визнане за [PERSON] рішенням Слов`яносербського райнарсуду Ворошиловградської області від 13.07.1984 року (а.с.4-5). Згідно копії довідки №1621, виданої 20.05.2019 року ВЦА сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке [PERSON] , будинок за адресою [ADDRESS] , згідно господарських книг за 2011-2015 р.р. Трьохізбенської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , значиться за номером 44 (а.с.13). З копії довідки №819, виданої 20.09.2013 року Трьохізбенською сільською радою, вбачається, що згідно записів погосподарської книги ради [NUMBER] за 1986 -1990 р.р., особовий рахунок № [NUMBER], домоволодіння [ADDRESS] , значиться за [PERSON] , померлою в 1987 році (а.с.21). Згідно копії довідки - характеристики на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ) з матеріалів інвентаризаційної справи Новоайдарського РКПТІ №385 від 10.01.2019 року дані на 31.12.2012 року - інформація відсутня, оскільки згідно рішення Новоайдарської районної ради шостого скликання від 17.10.2014 року №28/1 «Про включення до складу Новоайдарського району нових територій та населених пунктів» архівні справи с. Трьохізбенка до Новоайдарського РКПТІ не передавались. Технічна характеристика об`єкту нерухомого майна: «А1Ж» - житловий будинок 1975 року побудови, «а» - прибудова 1985 року побудови, «а1» - прибудова 1990 року побудови, «а2» - ґанок 1985 року побудови, «а3» - ґанок 1975 року побудови, загальна площа складає 103,6 м2, житлова площа складає - 58,7 м2, допоміжна площа складає - 32,0 м2, площа літніх приміщень складає - 12,9 м2; «Б» - літня кухня 1975 року побудови, «В» - сарай 1988 року побудови, «Г» - гараж 1988 року побудови, «Д» - гараж 1985 року побудови, «Е» - погріб 1975 року побудови, «Ж» - лазня 1978 року побудови, «П» - погріб 1975 року побудови, «У» - вбиральня 1988 року побудови, №1 - ворота 1987 року побудови, №2 - ворота 1980 року побудови, №3 - колодязь 1989 року побудови. При обстеженні самочинного будівництва та переобладнання не виявлено (а.с.22). За життя, а саме 29.12.1983 року [PERSON] було складено заповіт, яким остання все своє майно заповіла своєму онукові - [PERSON] (а.с.14). Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру від 07.05.2019 року вищевказаний заповіт є чинним (а.с.20). З копії довідки №818, виданої 20.09.2013 року Трьохізбенською сільською радою, вбачається, що померла [INFO] [PERSON] на день смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] і знята з реєстраційного обліку у зв`язку за смертю [INFO] . На день смерті разом з нею був зареєстрований та мешкав онук - [PERSON] , який впродовж шести місяців після смерті [PERSON] був зареєстрований та мешкав за вищезгаданою адресою (а.с.19). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. з метою отримання свідоцтва на право на спадщину, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на території смт Слов`яносербськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зважаючи на що отримати інформацію з бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності [PERSON] на зазначене майно неможливо (а.с.10). Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року, оскільки спадщина відкрилась у 1987 році. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, з копії довідки №818 (а.с.19) вбачається, що [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину у відповідності до положень ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 року, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку, зокрема, судом шляхом визнання цих прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено відсутність у нього можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку, зокрема й шляхом його визнання. З урахуванням вищенаведеного, суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки останній є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, підтвердив належними доказами обставини, викладені в позовній заяві, та відсутність можливості вирішення даного спору в позасудовому порядку. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 6, 524, 525, 526, 527, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved