Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Миргородського міськрайонного суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 7 серпня 2015 року по цивільній справі №541/715/14-ц за їхнім позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частини житлового будинку та на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування та його розподіл та його зустрічним позовом до них про визнання заповіту недійсним було вирішено позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задовольнити частково. Визнати за [PERSON], [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0697 га у межах згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №125392 виданого на підставі рішення № 158 13 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 18 листопада 2011 року розташованої Полтавська область м.Миргород, пров. Гоголя, 8 яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 531090001001137 у відділі Держкомзему м.Миргород Полтавської області 17 квітня 2012 року кадастровий номер 5310900000:50:065:0265 на праві спільної сумісної власності імя [PERSON], яка померла 14 червня 2013 року та [PERSON]. 16 жовтня 2015 року це право спільного сумісного права на ? частку вказаної земельної ділянки було зареєстровано Реєстраційною службою Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. В той же час відповідно до витягу з Державного кадастру про земельну ділянку за ними помилково значиться по ? частці земельної ділянки за кожною, замість ? частки на двох, що суперечить даним Реєстраційної служби. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №125392 виданого на підставі рішення № 158 13 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 18 листопада 2011 року, розташованої Полтавська область, м.Миргород провулок Гоголя,8, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 531090001001137 у Відділі Держкомзему м.Миргород Полтавської області 17 квітня 2012 року, кадастровий номер 5310900000:50:065:0265 виданого на імя [PERSON] та на імя [PERSON] він разом з [PERSON] на праві спільної сумісної власності були власниками даної земельної ділянки. Крім того, разом з [PERSON] відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є співвласниками житлового будинку, розташованого на даній земельній ділянки, а саме: у їхній власності перебуває за кожною по ? частці будинку, а у власності [PERSON] ? частка будинку, відповідно і повинна ніж ними пропорційно до часток будинку розподілятися і земельна ділянка, на якій він розташований. Оскільки за ними зареєстроване право на ? частину земельної ділянки в спільній сумісній власності спірної земельної ділянки, то це створює невизначеність у праві розпорядження земельною ділянкою за кожною з позивачів окремо як співвласників, оскільки законодавство України не передбачає у позасудовому порядку перетворення спільної сумісної власності на земельну ділянку на часткову. У звязку з чим останні змушені були звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Миргородському районі в судове засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 37). Представник третьої особи Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради в судове засідання не зявився, до суду подав заяву в якій заперечень проти позову не висловив, справу просив розглянути у відсутність представника відділу за наявними у справі матеріалами (а.с.45). Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за умови, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 7 серпня 2015 року за [PERSON], [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0697 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №125392 виданого на підставі рішення № 158 13 сесії 6 скликання Миргородської міської ради від 18 листопада 2011 року, розташованої Полтавська область м.Миргород, пров. Гоголя, 8 яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 531090001001137 у відділі Держкомзему м.Миргород Полтавської області 17 квітня 2012 року кадастровий номер 5310900000:50:065:0265 на праві спільної сумісної власності імя [PERSON], яка померла 14 червня 2013 року та [PERSON] (а.с. 12). 16 жовтня 2015 року це право спільного сумісного права на ? частку вказаної земельної ділянки було зареєстровано Реєстраційною службою Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] набули право власності на вищевказану земельну ділянку, яка є обєктом права спільної сумісної власності. Положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з [PERSON] відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, розташованого на даній земельній ділянки, а саме: у їхній власності перебуває за кожною по ? частці будинку, а у власності [PERSON] ? частка будинку (а.с.14, 15), відповідно і повинна ніж ними пропорційно до часток будинку розподілятися і земельна ділянка, на якій він розташований. Оскільки за позивачами зареєстроване право на ? частину земельної ділянки в спільній сумісній власності, то це створює невизначеність у праві розпорядження земельною ділянкою за кожною з позивачів окремо як співвласників, оскільки законодавство України не передбачає у позасудовому порядку перетворення спільної сумісної власності на земельну ділянку на часткову. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При цьому, з вказаних норм вбачається що якщо житловий будинок належить кільком особам на праві спільної власності, то земельна ділянка оформляється також у спільну власність для обслуговування даного будинку з визначенням часток кожного співвласника у розмірах визначених ч. 4 ст. 120 ЗК України. Згідно ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У звязку з вищевикладеним суд вважає, що оскільки житловий будинок належить на праві спільної часткової власності співвласникам по 1/4 частині [PERSON] та [PERSON], а ? частина [PERSON], то і земельна ділянка для обслуговування цього будинку повинна належати кожному із співвласників по ? частині і ? частині відповідно. За таких обставин, та враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що було порушено право користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння, що є спільною частковою власністю. Відповідно з цим необхідно скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] в спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:065:0265, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та визнати за ними права власності на ? частини земельної ділянки за кожною для подальшої державної реєстрації цього права. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки позивачі не заявляють вимог про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд,

Outcome: approved