Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

23.05.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав, вказавши, що з 26.10.2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.09.2012 року їхній шлюб розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Його здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком опікується виключно вона. Відповідач участі у вихованні сина не приймає і взагалі не цікавиться його існуванням, не надає жодної матеріальної допомоги. Таму таку допомогу вона мала надію отримати після звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, однак відповідач так і продовжує уникати виконання рішення суду. В 2014 році у неї з'явилася можливість виїхати разом з дитиною за кордон для відпочинку. Вона вважала, що це буде корисним як для неї, так і для сина, який з народження обділений увагою рідного батька. Для отримання проїзного документа для виїзду її сина [PERSON] за кордон вона звернулася до ВГІРФОГ ВМВ УМВС у Вінницькій області, для його отримання та виїзду необхідно було нотаріально посвідчену згоду батька, її колишнього чоловіка - [PERSON]. Таку згоду вона змогла отримати лише за рішенням суду, оскільки відповідач нехтуючи як бажанням свого єдиного сина так і його здоров'ям, в грубій формі відмовлявся з'являтися до нотаріальної контори для оформлення заяви-дозволу, а також не з'явився в подальшому до суду, що зумовило ухвалення заочного рішення. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Натомість, фактично з дня народження їхнього сина, відповідач участі у його вихованні не приймає і взагалі не цікавиться його існуванням. Відношення батька до сина було завжди байдужим. Таке відверте нехтування своїми батьківськими обов'язками призвело до того, що син взагалі не пам'ятає свого рідного батька. Наведені в позові факти підтверджуються також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року «Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не спричиняють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє згідно довіреності заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] тричі в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином та завчасно про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради у судове засідання не з'явився. Надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Проти позову не заперечує та вважає дане позбавлення батьківських прав обґрунтованим та законним в інтересах дитини. Прокурор Мацютевич Б.М. проти позову не заперечував, та вважає дане позбавлення батьківських прав доцільним і в інтересах дитини. Будучи допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Будучи допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши доводи позивача [PERSON] та прокурора, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини і надалі підтримувати родинні стосунки з дитиною він не бажає. Також позов підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортними даними ( а. с. 5 ), копією свідоцтва про народження ( а. с. 7 ), копією рішення Немирівського районного суду від 26 вересня 2012 року ( а. с. 8 ), копією виконавчого листа ( а. с. 9 ), копією характеристики ( а. с. 10 ), довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» за № 1086 від 24.03.2016 року ( а. с. 11 ), копією заочного рішення Немирівського районного суду від 16.12.2014 року ( а. с. 12 ), актом за № 2142 від 08.04.2016 року ( а. с. 13-14 ), поясненнями ( а. с. 15, 16, 17 ) та висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.09.2016 року за № 01-00-011-31174 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO] ( а. с. 50-51 ). При ухваленні законного та справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч. 1 ст. 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд вважає, що ці обставини в сукупності дають підстави позов задовольнити повністю, позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 580 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved