Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

23 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянк загальною площею 5,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зноб-Трубчевської сільської ради, Середино-Будського району, Сумської області. Заявник зазначає, що вона як спадкоємець першої черги після смерті матері, постійно проживала з [PERSON] проте, звернувшись до Шосткинської районної державної нотаріальної контори з документами для оформлення права на спадщину за законом після смерті її матері - [PERSON] їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропущенням строків прийняття спадщини та не надання доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з відсутністю у неї доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , єдиним спадкоємцем якої вона є. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.12.1966 року /а.с.6/, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.11.1988 року /а.с. 6/. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 01.03.2002 року, прізвище ім`я по батькові заявника - [PERSON] уродженка с.Любахова Середино-Будського району Сумської області /а.с. 4/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2011 встановлено, [PERSON] померла [INFO] /а.с.8/. На день смерті матері заявника відкрилася спадщина на майно, а саме: на земельну ділянку (пай) загальною площею 5,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зноб-Трубчівської сільської ради, Середино-Будського району, Сумської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю /а.с. 10/. Як вбачається з листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 12.02.2020 за №25/01-16 після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не зареєстрована, спадкоємці для прийняття спадщинити в нотаріальну контору не звертались. У зв`язку з відсутністю у заявника доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявник не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що заявник проживала зі своєю матір`ю - [PERSON] з 2006 року і до її смерті, вона доглядала за хворою, вела з нею спільне господарство. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved