Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

26.08.2016р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] в якій позивачка просить суд визнати за нею право власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, який розташований за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, смт. Запитів, вул. Кукезівська, 25. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23.08.2003р. померла її бабуся [PERSON], а 23.01.2004р. помер дідусь [PERSON] Останньому належав спірний житловий будинок на праві власності. Зазначає, що її батько [PERSON], який є сином [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із своїм батьком у спірному будинку, а тому спадщину прийняв. 29.04.2006р. помер її батько [PERSON], а вона прийняла після нього спадщину так як на момент його смерті була неповнолітня. Також вказує, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 23.11.2015р. відмовлено у задоволенні позову на це спадкове майно [PERSON], де встановлені ці обставини. Після цього вона звернулась до нотаріуса однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Одночасно, до суду із позовною заявою звернулася третя особа [PERSON], яка предявила позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме житловий будинок за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, смт. Запитів, вул. Кукезівська, 25. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є дочкою [PERSON], який все життя проживав у спірному будинку. Вона пропустила строк для прийняття спадщини, так як вона тривалий час перебувала за кордоном, а оформити свої спадкові права не може, так як їй було відмовлено нотаріусом через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачки, яка брала участь за допомогою відеоконференц звязку, вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання зявились та позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі. Третя особа та її представник в судове засідання прибули, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у їх позовній заяві. Вимоги [PERSON] заперечили, свої підтримали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Будинок №25 по вул. Кукезівська, 25 у смт. Запитів Камянка-Бузького району із господарськими прибудовами та спорудами належав [PERSON], що доводиться свідоцтво про право особистої власності від 29.09.1990р. виданого Запитівською селищною радою народних депутатів. 23.01.2004р. [PERSON] помер, що доводиться свідоцтвом про його смерть від 23.01.2004р., а його дружина [PERSON] померла 23.08.2003р., що стверджується свідоцтвом про її смерть від 25.08.2003р. [PERSON] народився 19.09.1960р. і його батьками були [PERSON] та [PERSON], що доводиться витягом з державного реєстру актів цивільного стану від 14.04.2016р. [PERSON] народилась 27.05.1954р. і є також дочкою [PERSON] та [PERSON], що доводиться свідоцтвом про її народження від 03.07.1954р. і її прізвище змінювалось відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 02.11.1974р. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що доводиться свідоцтвом про її народження від 10.02.1992р., і в результаті укладення шлюбу, її прізвище було змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.10.2014р. Як видно із свідоцтва про смерть від 01.05.2006р., [PERSON] помер 29.04.2006р. Вирішуючи даний спір суд виходить із наступних мотивів та положень закону. Оскільки [PERSON] помер 23.01.2014р., то суд при вирішенні даного спору застосовує чинний ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема діти спадкодавця. Відтак, з обставин справи видно, що спадкоємцями до майна [PERSON] були двоє його дітей [PERSON] та [PERSON] При вирішенні питання про прийняття спадщини, суд враховує, що за правилами визначеними у статтях 1268 та 1269 ЦК спадщина приймається шляхом подання заяви протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, або у випадку, якщо спадкоємець був зареєстрований із спадкодавцем на момент смерті та не відмовився від прийняття спадщини протягом цього строку. Досліджуючи питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] судом встановлено, що таку було прийнято [PERSON] так як такий проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на момент його смерті. Із листа Камянка-Бузької ДНК від 18.11.2016р. видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого 23.01.2004р. не заводилась (а.с. 76). Як видно із погано читабельної копії будинкової книги на спірний будинок, у ньому до смерті був зареєстрований [PERSON] з 06.06.1977р., а [PERSON] виписана з нього 15.07.1980р. (а.с. 20). В процесі розгляду справи, стороною [PERSON] було надано суду дещо іншу копію цієї ж будинкової книги, в якій міститься запис про виписку [PERSON] 07.04.1980р. (а.с. 80), а також довідку Запитівської селищної ради від 06.07.2016р. №543 про те, що згідно будинкової книги, на день смерті з [PERSON] ніхто зареєстрований не був (а.с. 78). Вирішуючи питання про такі розбіжності, суд керується обставинами, які встановлені у рішенні апеляційного суду Львівської області від14.07.2016р. (а.с. 24-27) і які згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, так як такі встановлені щодо особи [PERSON] У цьому рішенні суду вказано: "Встановлено, що до моменту смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав [INFO]". За таких обставин, суд дійшов до переконання, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], так як проживав та був зареєстрований із ним в одному будинку. Також, суд з врахуванням положень ч. 4 ст. 1268 ЦК дійшов до висновку, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька, так як вона була неповнолітня (14 років) і ця обставина є самостійною підставою для виникнення у неї права на спадкування після смерті свого батька. Як видно із матеріалів справи (а.с. 7) позивачці [PERSON] було відмовлено нотаріусом у оформленні її спадкових прав. Відтак, суд з врахуванням встановлених обставин справи дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання за нею права на спадкове майно підлягають до задоволення як законні та обґрунтовані. Вирішуючи питання щодо задоволення зустрічного позову, суд враховує, що позивачка [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась 23.01.2004р., тобто більше як 11 років тому. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частина 3 цієї статті передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Жодного доказу того, що існували обєктивні і непереборні обставини через які така заява подана не була, стороною [PERSON] суду не надано, а її посилання на те, що такі будуть надані в подальшому судом відхиляються, так як на переконання суду у [PERSON] було достатньо часу для збору і подачі доказів суду, враховуючи, що вона бере участь у справі з 10.11.2016р. А тому, за відсутності будь-яких доказів поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у позові. Відповідно, суд вважає, що відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, так як спадщину така не прийняла.

Outcome: approved