Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

31 жовтня 2018 року представник за довіреністю [PERSON], що діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м. Олександрів Володимирської області РФ помер батько позивача - [PERSON], який був до дня смерті зареєстрований в [ADDRESS] Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно та майнові права, у тому числі на земельні ділянки розмірами 3,835 га та 3,8354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали померлому на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та [NUMBER] За життя спадкодавець не складав заповітного розпорядження. Після смерті батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказані земельні ділянки. На даний час спадщина ніким не успадкована. Маючи намір прийняти спадщину після смерті батька, позивач звернувся до приватного нотаріуса, але в оформленні спадщини йому було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Внаслідок складних сімейних обставин, скрутного фінансового становища та юридичної необізнаності, позивачем був пропущений з поважних причин встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вище викладені обставини, оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом, строк для прийняття спадщини яким було пропущене через поважні, об'єктивні та незалежні від нього обставини, представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер [INFO], тривалістю три місяці. Ухвалою від 01 листопада 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а. с. 34 ). Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області у підготовче засідання не з'явився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти задоволення позову не заперечують, просять розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 33). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 24). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). На підставі копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 306, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого завідуючою Білопільської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2001 року посвідчено факт прийняття [PERSON] спадщини після померлої [INFO] [PERSON], яка складається із земельної ділянки, площею 3,835 га, розташованої на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 13). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № [NUMBER], посвідчено право власності на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 квітня 2001 року [NUMBER], на земельну ділянку загальною площею 3,8354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 8). [INFO] в м. Олександрів Володимирської області Російської Федерації помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). За даними довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 16 жовтня 2015 року за № 250-02-20/1 [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] На території сільської ради мав земельні ділянки, розміром 7,67 га. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 6). На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту письмового роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою С.Ф. від 23 червня 2018 року № 156/01-16 вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер [INFO], не вдається можливим у зв'язку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 9). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 08 листопада 2018 року, спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заводилась, будь-яка інформація у спадковому реєстрі відсутня (а. с. 25). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а отже позивач має право на спадщину після батька [PERSON] за законом. Однак він не може реалізувати його у зв'язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. У відповідності до роз'яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту правової позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17 до поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини відноситься необізнаність спадкоємця про відкриття спадщини та про наявність спадкового майна. З позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після спадкодавця у зв'язку із складними сімейними обставинами, скрутного фінансового становища та юридичної необізнаності. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, враховуючи наведені вище норми закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved