Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

18.11.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за нею в спільній сумісній власності подружжя право власності на ? частину [ADDRESS]. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після померлого 05 січня 2008 року [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 6 грудня 1974 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу має двох доньок [PERSON] та [PERSON]. В період перебування в шлюбі вона з чоловіком придбали квартиру [ADDRESS], яка є кооперативною в житловому кооперативі «Олексіївський-3». Членом кооперативу був її чоловік. Пайовий внесок за квартиру повністю було сплачено з спільних коштів подружжя 06.07.1989 року. 05 січня 2008 року її чоловік [PERSON], помер. Після його смерті вона звернулась до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Їх діти від прийняття спадщини відмовились на її користь. Десятою ХДНК їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на право власності на квартиру [ADDRESS], який при житті чоловік не оформив, через що вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги (юридичних послуг), не зявились, подали до канцелярії суду письмові заяви, в яких просять слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - ЖК «Олексіївський-3», в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність представника, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи Десятої Харківської державної нотаріальної контори, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність представника. Треті особи [PERSON] та [PERSON] подали заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.. 61 цього Кодексу. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач [PERSON] з 06 грудня 1974 року знаходилась в зареєстрованому в шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано в Червонозаводському відділі РАГС м.Харкова, актовий запис №1016, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №354082, копію якого долучено до матеріалів справи. За час шлюбу подружжя придбало в ЖК «Олексіївський-3» трьох кімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS], за яку пайовий внесок повністю сплатили 06.07.1989 року за рахунок спільних коштів подружжя, що підтверджується даними довідки ЖК "Олексіївський" від 27.09.2016 року №1, яку долучено до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з положеннями ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, позивач має право на ? частину спірної квартири в спільній сумісній власності подружжя. Вимогами ст.. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 року зі змінами та доповненнями та ст.. 384 ЦК України, передбачено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Згідно з положеннями ст.. 10 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 р. зі змінами та доповненнями, членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України тв. Іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4\~ст. 182 ЦК України\~(в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~(в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За\~нормами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця. Положення\~ст.328 ЦК України\~(в редакції 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В п. п. 69, 71 [PERSON] Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. За нормами п. 5-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі\~ст. 15 Закону України «Про власність»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Відповідно вимог до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного \\житлового\\ кооперативу стає її власником. Таким чином, позивач набула право власності на ? частину квартири, оскільки її чоловік був членом кооперативу та пайовий внесок за квартиру повністю було сплачено з спільних коштів подружжя 06.07.1989 року. 05 січня 2008 року чоловік позивача - [PERSON], помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №151754, копію якого долучено до матеріалів справи. Після смерті чоловіка, у встановлений законом строк позивач звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на право власності на квартиру та запропоновано звернутися з позовом до суду. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків \\спадщини\\ від фізичної особи, яка померла \\ спадкодавця\\, до інших осіб \\ спадкоємців\\. Згідно з положеннями ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги по закону є дружина померлого позивач у справі та їх діти [PERSON] та [PERSON]. Згідно даних інформації, що надійшла на запит суду від Десятої Харківської державної нотаріальної контори від 05.01.2017 року за № 08/01-16, після померлого 05 січня 2008 року [PERSON], [INFO], який постійно проживав в [INFO], заведена спадкова справа №312/2008; 19.05.2008р. заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - [PERSON], що проживала в [INFO] А, кв. 109, яку було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ №855; 25.06.2008р. заяву про відмову від спадщини на користь мати [PERSON], подала дочка померлого - [PERSON], що проживала в [INFO], кв. 109, яку було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ №1054; 25.06.2008р. заяву про відмову від спадщини на користь мати [PERSON], подала дочка померлого - [PERSON], що проживала в [INFO], кв. 341, яку було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ №1055; 05.05.2010р. Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом подала дружина померлого гр. [PERSON], яку було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ №582; 05.05.2010р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині померлого - [PERSON], на земельну частку (ПАЮ) у землі, яка розташована у с. Яковенкове Балаклійського району Харківської області. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщину не надходило. Інших свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Виходячи з того, що померлому спадкодавцю [PERSON], який був членом кооперативу та сплатив пайовий внесок, фактично належала квартира [ADDRESS], таким чином, позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у встановлений законом строк своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і не заявила про відмовлення від спадщини протягом терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved