Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

19.06.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просить зняти арешт на заборону відчуження ? частини квартири №2, що знаходиться в м. Новоград-Волинський, вул. Мякішева, 16, накладеного Новоград-Волинським ВДВС МРУЮ згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2010 року. Свій позов обґрунтовує тим, що 16.07.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 25000,00 дол. США, терміном на 240 місяців зі сплатою 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпотеку банку ? частину квартири [ADDRESS]. Під час добровільної реалізації іпотечного майна позивачу стало відомо, що Новоград-Волинським ВДВС МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При зверненні з запитом про надання копії зазначеної постанови, відповідачем було надано відповідь про неможливість надання копії постанови в зв`язку з тим, що виконавчий документ повернуто стягувану 26.08.2010 року та виконавче провадження знищено. Тому позивач змушений звернутися із вказаним позовом до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Представник третьої особи надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. 16.07.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 25000,00 дол. США, терміном на 240 місяців зі сплатою 13,5 % річних (а.с.9-17). 16.07.2008 р. в забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпротеку банку ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 4-8). 01.02.2010 року Новоград-Волинським ВДВС МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 06.06.2014 року до Новоград-Волинського ВДВС МРУЮ направлено запит про отримання копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 19). 06.06.2014 року Новоград-Волинським ВДВС МРУЮ надано відповідь про неможливість надання копії постанови в зв`язку тим, що виконавчий документ повернуто стягувану 26.08.2010 року та виконавче провадження знищено . Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, накладення арешту на ? частину спірної квартири порушує права позивача як іпотекодержателя. Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, арешт на вказану квартиру накладено (а.с. 18). На підставі вищевикладеного суд виріши позовні вимоги Банку задовольнити та звільнити з-під арешту ? (одну другу) частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved