Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

26.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Рішенням суду з відповідача на користь неї на утримання дітей було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 600 грн. частини всіх видів доходів (заробітків) щомісячно але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви 06.04.2012 року і до досягнення кожної дитини повноліття.\~\~\~ З підвищенням цін на продукти, одяг та ліки, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дітей, розмір аліментів є замалим. Також зазначає, що відповідач не завжди сплачує\~ аліменти. У доньки [PERSON] з 2015 року погіршився стан здоров`я. Їй час від часу приходиться з донькою відвідувати денний стаціонар КЗ КОР Київської обласної клінічної лікарні з причини захворювання очей. Вона з фінансовою допомогою своїх батьків та родичів, постійно контролює стан здоров`я дочки, якій на лікування йде чимало коштів, оскільки ліки, які приймає її донька є іноземного виробництва. Відповідач повністю уникає обов`язку несення додаткових витрат, обумовлені хворобою дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійну заробітну плату, це свідчить про покращення його матеріального стану. У зв`язку з цим позивач просила змінити розмір аліментів визначений рішенням суду від 11 червня 2012 року на її користь на утримання дітей, а саме: сина [PERSON] та дочки [PERSON] з 600 грн. щомісячно на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви і до досягнення кожної дитини повноліття. Та також, стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини, а саме дочки [PERSON] додаткові витрати в розмірі 500 грн. 00 коп., щомісячно, у зв`язку з її тривалою хворобою. В судовому засіданні [PERSON] не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та без технічної фіксації судового засідання. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти розгляду в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло.\~ На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України, та пов`язані з ним виконання обов`язків батьківства. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] \~ був укладений шлюб. Від цього шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про їх народження (а.с.6-7). 20 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 600 грн. частини всіх видів доходів (заробітків) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви 06.04.2012 року і до досягнення кожної дитини повноліття (а.с.8). 11.06.2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. Виконавчий лист в подальшому був поданий до виконавчої служби. З пояснень позивача вбачається, що під час вирішення справи по суті у 2012 році, рішення суду ґрунтувалося на тому, що відповідач не мав постійної роботи, заробітку та взагалі не працював. Але під час чергового перерахунку заборгованості в 2016 році у Відділі державній виконавчій службі Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області їй стало відомо, що відповідач готується на військову службу за контрактом. Вона намагалася зустрітися з відповідачем та вирішити питання щодо утримання сина та дочки, але зустрічі відповідач уникав. Тоді, вона подала заяву до Бориспільського об`єднаного міського військового комісаріату з проханням підтвердити вищезазначений факт, на що отримала офіційну відповідь, що відповідач знаходиться у положенні в/ч [NUMBER] (а.с.10). Тобто, з даного слідує що відповідача знайшов постійне місце роботи, у нього покращився матеріальний стан. Відповідач сплачує лише аліменти, не допомагає дітям ні одягом, ні харчами, ні ліками. У зв`язку з підвищенням цін, тих аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на повноцінне утримання дітей, розмір аліментів є замалим. Також зазначила, що відповідач не завжди сплачує\~ аліменти. У доньки [PERSON] з 2015 року погіршився стан здоров`я, причина захворювання - очей. Відповідач повністю уникає обов`язку несення додаткових витрат, обумовлені хворобою дитини. В період з 01.11.2016 року по 21.07.2017 року вона на лікування витратила 1264,14 грн., це без врахування витрат на обстеження, витрат на транспорт, оплата лікарю та медичній сестрі, анестезіологу на операцію та реабілітацію. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршенням чи поліпшенням здоров`я когось із них. Тому, враховуючи зміст ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтею 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійснення. З огляду відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу), матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В статті 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, в тому числі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.\~ Як судом встановлено, відповідач знайшов постійне місце роботи, у зв`язку з цим у нього покращилося матеріальне становище За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи ту обставину, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинність 08 липня 2017 року, ч.2 ст.182 СК України було викладено в новій редакції, зокрема розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень. Тому сплата аліментів у розмірі 600 гривень на утримання двох неповнолітніх дітей, що визначений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2012 року, становить величину меншу, ніж визначений вимогами СК України мінімальний розмір аліментів. Тому суд вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення\~ додаткових витрат на лікування дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. 00 коп., у зв`язку з її тривалою хворобою (витрати батьків є рівними). Підтвердженням здійснених витрат є виписка з денного стаціонару, виписка із історії хвороби, рецепт на окуляри, копії чеків та виписка №955 із медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 11-20). При пред`явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від його сплати. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved