Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

25.12. 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що 02.04.1988 року він був прийнятий в члени колгоспу ім. Калініна Новосанжарського району на посаду тракториста. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарсьим підприємствам і організаціям від 08.08.1995 р. № 720/95 було здійснено паювання землі, яка належить йому на праві колективної власності, визначили розмір земельної частки (пай) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельної ділянки в натурі. На час проведння паювання землі кожному члену підприємства, кооперативу, товариства, видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначення у ньому розміру частки (пай) в умовних кастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Позивач був членом колгоспу, працював в колгоспі і звільнений з роботи 03.04.2001 року, має право на земельну частку (пай). Із членів КСП не виходив. На час розпаювання земель працював в КСП ім. Калініна. У зв"язку з прийняттям Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство", на зборах уповноважених колгоспу ім. Калініна було прийнято рішення про реорганізацію господарства в колективне сільськогосподарське підприємство Калініна , яка було правонаступником колгоспу з усіма його правами і обовязками. КСП ім. Калініна було реорганізовано в ПАФ „Лелюхівська Новосанжарського району Полтавської області, яка також стала правонаступником КСП ім. Калініна Новосанжарського району Полтавської області. Відповідно до рішення сільською радою було передано безоплатно у колективну власність КСП земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого паювання, тобто визначення розміру земельної частки (пай) у колективну власність на землю кожного члена колективного сільськогосподарського без виділення земельної ділянки в натурі. При складенні списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) і затверджено на загальних зборах по невідомим причинам його не включили в списки осіб , які мають право на земельну частку (пай). Про факт, що має право на земельну частку (пай), він дізнався тільки у серпні 2015 року від односельців с. Лелюхівка Новосанжарського району. Тоді ж і звернувся з заявою до Лелюхівської сільської ради чи включений в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). 02.12.2015р. Лелюхівська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області дала відповідь, що позивач не був зарахований до списку громадян, які отримали сертифікати та мають право на земельну частку (пай). Крім того, позивач звертався з заявою до ПАФ „Лелюхівська„ Новосанжарського району Полтавської області про надання відомостей про включення в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).Отримав від ПАФ „Лелюхівська Новосанжарського району Полтавської області відповідь , що не був включений в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Тому строк позовної давності звернення до суду необхідно рахувати з 02.12..2015р. з того часу , коли дізнався про порушення своїх прав., тобто з часу отримання відповіді від Лелюхівської сільської ради. Посилаючись на вищевикладене, прохає ухвалити рішення, яким поновити строк позовної давності звернення до суду починаючи з 02.12.2015р. та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі із земель державної власності, які розташовані на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області виділити земельну ділянку площею 2,36 умовних гектарах без визначення меж в натурі із земель державної власності на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району. Позивач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. До суду направив пояснення в якому прохають відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа приватна агрофірма «Лелюхівська» в судове засідання не зявилися, до суду подали письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно довідки ПАФ «Лелюхівська» від 27.11.2015 року № 1, [PERSON] не був включений до Списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) по ПАФ «Лелюхівська» і до Списку на видачу сертифікатів на земельну частку (пай) по ПАФ «Лелюхівська» (а.с.7). Згідно довідки архівного сектору Новосанжарської районної державної адміністрації № 01-29/85 від 20.08.2015 року, в протоколах засідань правління та зборів уповноважених КСП імені Калініна за 1994 рік розгляд питання про прийняття на роботу в члени КСП [PERSON] не значиться (а.с.8). Згідно довідки архівного сектору Новосанжарської районної державної адміністрації № 01-29/84 від 20.08.2015 року, відповідно до архівного витягу із протоколу №2 загальних зборів членів колгоспу імені Калініна від 13 серпня 1988 року, в протоколі зазначено, що слухали заяви про прийняття в члени колгоспу, ухвалили прийняти в члени колгоспу [PERSON]. Також в протоколах засідань правління та зборів уповноважених КСП імені Калініна за 1994 рік розгляд питання про прийняття на роботу в члени КСП [PERSON] не значиться (а.с.9). Згідно світлокопії трудової книжки № 1780219 [PERSON] значиться, що з 02.04.1988 року він прийнятий в члени колгоспу ім. Калініна Новосанжарського району Полтавської області трактористом, згідно протоколу №4 від 07.04.1988 року. Звільнений з роботи в приватній агрофірмі «Лелюхівська» за власним бажанням, наказ № 39 від 03.04.2001 року (а.с.48). В довідці відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області від 05.01.2016 року зазначено, що згідно розпорядження голови Новосанжарської райдержадміністрації №259 від 17.05.2000 року розмір середньої частки (паю) по колишньому КСП ім. Калініна на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на даний час складає 2,36 умовних кадастрових гектарів, а її вартість без урахування коефіцієнтів індексації становить 11292, 80 грн. Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім. Калініна був виданий 21.08.1995 року (а.с.45). Згідно довідки виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради [PERSON], житель [INFO], не був зарахований до списку громадян, які отримали сертифікати та мають право на земельну частку (пай), затвердженого рішенням сесії Лелюхівської сільської ради від 06.01.2000 року. Список був сформований правлінням КСП ім. Калініна в особі голови на підставі поданих заяв громадян, які на момент розпаювання земель резервного фонду Лелюхівської сільської ради, були членами КСП ім. Калініна (а.с.47). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперетиву, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами заснованого підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. У відповідності до Указу Президента України кожному члену підприємства, кооперативу, товариства, видається сертифікат на право на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (пай) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Провівши системний аналіз вказаних норм, суд встановив, що позивач станом на час розпаювання землі залишався членом КСП, а тому має право на земельну частку (пай). Суд вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню, оскільки причини, на які посилається позивач суд визнає поважними. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved