Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

23 січня 2020 року заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, [PERSON] , в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Суд визнав відповідача винним у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду державі в розмірі 28\~752 грн. 74 коп. На даний час шкода, заподіяна державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідачем добровільно не відшкодована, а тому позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь держави шкоду заподіяну незаконною порубкою лісу в розмірі 28 752 грн. 74 коп. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, у якій роз`яснено відповідачам право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Як вбачається із тексту позовної заяви, на виконання вимог ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, обґрунтував, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, послався на визначені законом підстави для звернення до суду прокурора. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків на Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. Відповідно до вимог ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Як передбачено ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст.107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вироку Барвінківського районного суду у Харківській області від 26 листопада 2019 року було визнано [PERSON] винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено йому покарання за цією статтею 1 (один) рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. \~ \~ \~ \~ Згідно вироку суду 11 серпня 2019 року [PERSON] , реалізуючи свій злочинний умисел, прийшов до лісового насадження лінійного типу, що належить до лісового фонду України, яке розташоване неподалік від с. Олександрівка Барвінківського району Харківської області вздовж земельної ділянки з кадастровим номером 6320485500:01:000:0354, після чого, діючи всупереч закону, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати порубку дерев державної форми власності, незаконно, умисно, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, використовуючи при цьому бензопилу, здійснив незаконну порубку сироростучих (живих) дерев породи «Ясен», відділивши стовбури дерев від коріння: 1 шт. діаметром стовбура 50 см; 1 шт. діаметром стовбура 60 см. У подальшому [PERSON] зазначені спиляні дерева за допомогою бензопили подрібнив на частини та 12 серпня 2019 року загрузив до автомобіля марки «ГАЗ53», реєстраційний номер [NUMBER] . Своїми протиправними діяти [PERSON] спричинив державі істотну шкоду у розмірі 28 752 грн. 74 коп. Як передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідачем надано заяву про визнання позову повністю. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки лісу, встановлену вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2019 року, позов визнано повністю відповідачем, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області Нестерова Д.І., в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю. За правилами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь держави.

Outcome: approved