overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

27 січня 2016 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що з 14.06.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З відповідачем не проживає з червня 2015 року, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому звернулася з позовом про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітню дитину у розмір 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 14.06.2014 року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя Донецької області 11.12.2014 року де батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

27 травня 2002 року позивач з відповідачем уклав трудовий договір та був прийнятий на роботу в ковбасний цех, складачем фаршу. 31 грудня 2002 року його було звільнено з роботи за власним бажанням і з цього часу фактично трудовий договір був припинений. З 19.07.2006 року по 17.12.2015року працював в Золочівському районному територіальному центрі соціального обслуговування. 23.12.2015 року він звернувся в Золочівський районний центр зайнятості з заявою про пошук роботи. Проте виявилось, що відповідач в 2002 році не вчинив дії щодо реєстрації припинення трудового договору, тобто не сповістив Золочівський районний центр зайнятості, про припинення договору, хоча в трудовій книжці виконав запис про звільнення. На даний час відповідач продав житло та виїхав у невідомому напрямку. Все це позбавляє права позивача реалізувати свої права передбачені Законом України "Про зайнятість населення". Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити в повному об'ємі. Представник Золочівського районного центру зайнятості позову [PERSON] не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому порядку. Тому, суд вважає, що позов слід вирішити на підставі наявних у справі доказів постановивши заочне рішення. Оцінивши подані документи в їх сукупності суд доходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки серія БТ-І № 0133544 [PERSON] [INFO], 27 травня 2002 року був прийнятий на роботу за трудовим договором № 220 від 27 травня 2002 р.. 31 грудня 2002 року трудовий договір було розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України. Копією трудового договору від 27 травня 2002 року стверджується, що такий був укладений між [PERSON], та [PERSON], відповідно до якого працівник зобов'язується виконувати роботу складача фаршу. І відповідно 27 травня 2002 року цей договір був зареєстрований в Золочівському районному центрі зайнятості. Як видно з листа Золочівського районного центру зайнятості № 1438/03 від 23.12.2015 року у разі закінчення трудового договору сторони сповіщають центр зайнятості . Отже, в судовому засіданні встановлено, що фактично трудовий договір між позивачем та відповідачем було розірвано 31 грудня 2002 року, про що було зроблено відповідні записи у трудову книжку [PERSON]. Проте після розірвання такого договору ні позивач ні відповідач не повідомили Золочівський районний центр зайнятості про його припинення, що на даний час позбавляє [PERSON] у реалізації його прав через центр зайнятості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

27 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення повноліття дітьми, тобто до [INFO]; допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зазначала, що 23.11.2005 року шлюб із відповідачем розірвано. Від шлюбу народились діти , які проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач же ухиляється від обов"язку утримувати їх. В судове засідання позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 23 листопада 2005 року розірвано ( а.с. 3). Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою , але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дітей відсутня. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України), а відтак вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів мають бути задоволені. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 367 ЦПК).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

27 травня 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому зазначала, що 25 жовтня 2001 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просив визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеного будинку. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Представник третьої особи до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та представника третьої особи, оскільки наявні матеріали і докази у справі достатні для її вирішення по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 25 жовтня 2001 року позивачка уклала на Універсальній товарній біржі "РІКо-Альянс" письмовий договір № 358, за яким придбала у громадянки [PERSON] 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При продажу майно належало власниці на підставі договору купівлі-продажу від 5 жовтня 1992 року. В подальшому вона зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ». В даний час позивачка дізналася, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен бути нотаріально посвідченим. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, але відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення, так як договір вже зареєстрований в БТІ, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

27 травня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідно до кредитного договору № 014/11-165/238 від 08.08.2007 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 115710,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік за користування кредитними коштами. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися у наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен погашати кредит та проценти за користування кредитом, шляхом фіксованих рівних платежів згідно Графіку (а.с.10). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим відповідач станом на 19.05.2014 року має заборгованість на загальну суму 425621,50 доларів США: заборгованість за кредитом - 113299,37 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 93059,27 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 218375,09 доларів США. Так як відповідач не бажає в добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 425624,50 доларів США, що станом на 19.05.2014 року складає 5001928,13 гривень, а також судовий збір у сумі 3654,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

27 травня 2015 року\~ публічне акціонерне товариство "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці «Чернівецькі електромережі» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок розкрадання електроенергії. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 18 вересня 2015 року працівниками структурної одиниці «Чернівецькі електромережі» було здійснено перевірку дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією та договору\~ на постачання електричної енергії, зокрема, на предмет своєчасності оплати за спожиту електроенергію та дотримання вимог нормативно технічної документації в будинку [PERSON] в його присутності. В ході перевірки виявлено, що [PERSON]\~ здійснював споживання електроенергії поза приладом обліку, про що складено акт про порушення за № 1428 від 18.09.2015 року. Даний акт\~ було розглянуто на засіданні комісії структурної одиниці «Чернівецькі електромережі» по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією 26.10.2015 року, без участі [PERSON] за результатами розгляду якого проведено розрахунок завданих збитків за період безоблікового споживання електроенергії за календарний рік з 19.09.2014 року по 18.09.2015 року, виходячи з пропускної здатності провода алюміній 4 мм2. Вартість спожитої відповідачем та необлікованої електроенергії склала 11\~749,81 грн. (одинадцять тисяч сімсот сорок девять гривень 81 копійка), які відповідач добровільно відшкодував лише частину збитків на суму 5163,20 грн., залишок суми збитків в добровільному порядку не відшкодував, що стало підставою для звернення з зазначеним позовом В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити, також подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

27 травня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 300,76 гривень. Посилаючись в своїй позовній заяві на те, що 25.01.2012 року [PERSON] було видано кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 16 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 30.04.2016 рік відповідач має заборгованість - 55 300,76 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 121 від 01 липня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

28.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач у судовому засіданні підтримала, на їх задоволенні наполягає. Обґрунтовує вимоги тим, що із відповідачем разом не проживає, але останній ніякої допомоги дитині не надає. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місця слухання справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не зазначив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін мається спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Батьком дитини записаний [PERSON] - відповідач по справі, якій свого батьківства не заперечує. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище позивача, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сімейне становище та вважає, що при встановлених на час розгляду справи обставинах, позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач наразі ніде не працює, даних про наявність в нього постійного заробітку не має. Проте, ця обставина не звільняє його від обов'язку утримання своїх дітей. При таких обставинах, з урахуванням законодавчо встановленого розмір мінімальної заробітної плати, зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що розмір аліментів, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки має бути встановлений в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. В силу ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому їх треба відраховувати з 28.01.2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" № 3674 від 08.07.2011 року, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

28.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 04 липня 2008 року, актовий запис №94, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, образи, в зв'язку з чим вони перестали вести спільне господарство та стали проживати окремо. Просить суд розірвати її шлюб із відповідачем. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, просив строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, справу розглянути без його участі. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 04 липня 2008 року, актовий запис №94, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. За взаємною згодою неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та їх неповнолітньої дитини. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви. Суд вбачає за можливе залишити позивачу прізвище " [PERSON]".

Outcome: approved