Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

21 жовтня 2015 року заявник [PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, в обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. [PERSON] як спадкоємець [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту прийняття його матірю квартири у спадщину. Встановлення даного юридичного факту необхідне для включення квартири до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON], яка відкрилась після смерті [PERSON], а саме квартири № 47 за адресою проспект Ілліча, 15 у м. Дніпропетровську. Заявник є сином [PERSON], яка виховувалась [PERSON], разом з яким мешкала тривалий час. 24.06.1993 р. [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON] стосовно квартири № 47 за адресою проспект Ілліча, 15 у м. Дніпропетровську. Після смерті [PERSON] мати фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном, прийняла\~спадщину за заповітом. Представник заявника [PERSON] та заявник [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, дійшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження Серія VI-КИ № 498523 [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-КИ № 019543 виданого Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] померла 16 травня 2005 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 1993 р. Виконком міської ради народних депутатів посвідчив, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок) яка знаходиться, за адресою: г. Дніпропетровськ, пр. Ілліча б. 15 кв. 47, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8) Відповідно до технічного паспорта, квартира №47 по пр. Ілліча, в буд. №15 в м. Дніпропетровську, зареєстрована МБТІ, на праві приватної власності на підставі «Свідоцтво про право власності на житло» знаходилась у власності [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до заповіту від 24.06.1993 року [PERSON], що мешкав в [ADDRESS], заповів належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки [PERSON] обласної адміністрації Лікувально-виконавчого обєднання «Міжобласного клінічного психоневрологічного центру». №300 [PERSON] помер 02.09.2000 р. (а.с. 7). Після смерті матері заявник почав оформлювати спадщину та зясував, що мати за життя не оформила право власності на квартиру № 47 за адресою проспект Ілліча, 15 у м. Дніпропетровську, яку успадкувала після смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] мати заявника продовжила жити у квартирі, та користувалась речами померлого. У [PERSON] залишились державні нагороди померлого, право установчі документи на квартиру, у тому числі технічний паспорт та квитанція про оплату послуг з приватизації квартири від 19.04.1993 року. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7\~\~від від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Враховуючи, що відкриття спадщини відбулось до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, а саме Цивільний кодекс\~Української PCP 1963 року. Відповідно до\~ст. 524 ЦК УРСР\~\~спадкування здійснюється по закону та по заповіту. Відповідно до\~ст. 549 ЦК\~УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 256 ЦПК містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що факт прийняття спадщини на час відкриття спадщини знайшов свого підтвердження і такий факт має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника. \~

Outcome: approved