Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту належності їй Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №668090, виданого Підліснянською сільською радою Монастириського району Тернопільської області на імя [PERSON]. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про народження побатькові заявника зазначено як Іванівна, [INFO]. В 1958 році заявник вступила в члени колгоспу «Перше Травня» с.Горожанка Монастириського району Тернопільської області, де їй видали трудову книжку колгоспника. 23 листопада1962 року заявник уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Згідно паспорта її імя зазначено як [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Підліснянської сільської ради від 17 вересня 2002 року їй передали у приватну власність земельну ділянку площею 1,96 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При виготовленні Державного акту серії Р1 №668090 Підліснянською сільською радою 25 листопада 2002 року помилково було вказано її по батькові «Іфванівна, замість «Іванівна». Через дану помилку в заявника виникло багато труднощів для реалізації її подальших прав для оформлення документів на отримання майнового паю за надання земельної ділянки в орендуо. Заявник в судове засідання не зявилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Підліснянської сільської ради в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, заявлені вимоги визнають повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує таке. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для отримання майнового паю за надання земельної ділянки в оренду. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, на підставі рішення IV сесії IV скликання Підліснянської сільської ради народних депутатів від 17 вересня 2002 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №668090 від 25 листопада 2002 року. Зверненням [PERSON] до Монастириського районного суду є те, що у вищевказаному документі невірно вказане її побатькові. Документами, які встановлюють правильне імя заявника по даній справі є паспорт серії МС №266797, який належить [PERSON], [INFO] та свідоцтво про народження серії ІІ-УР №951290 і згідно записів яких правильне побатькові заявника «Іванівна», а Державний акт виданий на «Іфванівна». З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі побатькові заявника. А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані заявником докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «Гончар Ганна Іванівна», [INFO] і «Гончар Ганна Іфванівна», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON], [INFO], Державного акту серії Р1 №668090, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «Гончар Ганна Іфванівна» є одна і та ж особа, то заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved