Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

26.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1981 року, який був зареєстрований Ульяновським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області за актовим записом №111, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ОЛ №369095. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які досягли повноліття. Подружні відносини між сторонами припинені з 2012 року внаслідок відсутності довіри та взаєморозуміння, несумісності характерів, на грунті чого виникали постійні конфліктні ситуації. Наміру зберегти шлюб позивач не має тому вимушений звернутись до суду. Шлюб між сторонами розривається вперше. 26.10.2017 року ухвалою суду за клопотанням відповідачки було надано строк для примирення сторін терміном у два місяці, але за даний період часу подружжя не примирились. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1981 року, який був посвідчений Ульяновським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області за актовим записом №111, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ОЛ №369095 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які досягли повноліття. Суд вважає за даних обставин розглянути справу з винесенням заочного рішення. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved