Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

19 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . 13 березня 2019 року він уклав шлюб із відповідачем, 24 січня 2019 року він зареєстрував свою дружину у вищезазначеному житловому будинку, однак шлюбні відносини він з відповідачем припинив на початку 2020 року та 06 березня 2020 року подав до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву про розірвання укладеного з [PERSON] шлюбу. Фактично відповідач не проживала та не проживає у будинку, комунальні платежі не сплачує, останній не утримує, а реєстрація відповідача порушує його права, як власника нерухомого майна. Додав, що відповідач добровільно відмовляється знятись з реєстраційного обліку місця проживання у належному йому на праві приватної власності будинку. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 19-20). Ухвалою суду від 15 червня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 41). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі та з порядком отримання рішення суду ознайомлений (а.с. 59). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явився, але подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 49). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 3019, наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47599356 від 13 листопада 2015 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7, 9). Позивач [PERSON] 13 березня 2019 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 73 та видане свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на " [PERSON] " (а.с. 12). 06 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про розірвання укладеного з відповідачем [PERSON] шлюбу (а.с. 13). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 1488/2 від 10 квітня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 24 січня 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18), що також підтверджується інформаційною довідкою № 847/27.02.2020 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14). Відповідач у зазначеному будинку [ADDRESS] , однак не проживає з 2014 року, що підтверджується актом голови квартального комітету № 18 м. Новомосковськ Дніпропетровської області Гук М. М., складеними в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 26 травня 2020 року (а.с. 40). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, у будинку [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знялась, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача, як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved