Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

28.09.2017 року позивач орган опіки та піклування Новотроїцької районної державної адміністрації звернулися до суду із означеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Новотроїцьким ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області протягом 2017 року двічі проводився розшук та влаштування до комунального закладу Херсонської обласної ради «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» неповнолітній [PERSON], у зв»язку з залишенням місця постійного проживання. На даний час дитина пройшла курс реабілітації у закладі та потребує повернення додому. Хлопець з матір»ю спілкуватися відмовляється. Мати письмово відмовилась забрати сина додому та вказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. У 2012 році шлюб між батьком та матір»ю хлопця було розірвано. Неповнолітній проживав з матір»ю та її співмешканцем [PERSON] у приватному будинку. Умови проживання задовільні, є окрема кімната, ліжко, речі особистого вжитку. Родина тримає господарство, мати та її співмешканець працюють, мають дохід вище мінімальної заробітної плати. Хлопець і раніше тікав з дому, мати самостійно його розшукувала та повертала. З матір»ю та дитиною неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо неприпустимості залишення домівки без дозволу дорослих. Позивач просить позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання сина на користь державного закладу де перебуває дитина у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути аліменти, та не викликати до суду хлопця, який є нервовим. У судовому засіданні представник Василівської сільської ради Карвацький Ю.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позбавлення її батьківських прав відносно сина не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 55, 58-60, 292 ЦК України; ст.150,155. 164 - 166, 180,181, 243, 249 Сімейного Кодексу України; п. 7, 15,16 Постанови ПВС України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківський обов'язок по вихованню дітей і ухиляються від його виконання. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до копій свідоцтв про народження відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Василівської сільської ради від14.08.2017 року № 141/02- 25 вбачається доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітнього сина (а.с.6-7). Згідно письмової заяви [PERSON] відмовилась забрати сина додому та вказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.8) В судовому засіданні встановлено факт винної поведінки відповідача та свідомого нехтування батьківськими обов»язками щодо свого неповнолітнього сина, та той факт, що відповідач не належно займається його вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як ухилення відповідачки від обов2язку по вихованню сина, оскільки вона є повнолітньою особою і повністю розуміє всю відповідальність за долю своєї дитини. Ці факти відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довела доказами факти ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо батьківського піклування відносно неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що, відповідач зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь державного закладу, де перебуває дитина, аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved