Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 1614. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя в подружжя не склалося. Шлюб був зареєстрований підчас того як відповідач відбував покарання у місцях позбавлення волі. Позивач хотіла створити хорошу та міцну сім"ю, але після звільнення, відповідач змінився, почав постійно ображати позивача, погрожувати їй розправою, не бажає працювати і фактично перебуває на її утриманні. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2015 року, а тому позивач просила шлюб розірвати та не надавати строк на примирення. Позивач, повідомлена належним чином у судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягала, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, тому, за згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач надала заяву про розгляд справу у її відсутність, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. 15 жовтня 2014 рокуВвідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1614, (свідоцтво про шлюб серії 1- ЖД № 170183) /а.с.7/. Дітей від шлюбу немає. Сімейне життя у подружжя не склалося. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сімї стало відсутність бажання у відповідача працювати та постійні конфлікти. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У звязку з тим, що були виявлення обставин, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved