Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з серпня 2005 року по червень 2016 року зустрічались з відповідачем, проводили разом свій вільний час, зустрічались здебільшого на тренуваннях з волейболу на спортмайданчиках ЗОШ № 2, ЗОШ № 4 та інших, згодом мали близькі стосунки без реєстрації шлюбу. Приблизно в серпні 2008 року вона завагітніла, а 24 травня 2009 року народила чина і зареєструвала його як [PERSON]. Відомості про батька в актовому записі про народження дитини зазначені з її слів, а саме як [PERSON]. Такі ім'я та по-батькові вона вказала, оскільки саме так звати сина її рідної сестри. Вона завагітніла, маючи інтимні стосунки лише з відповідачем. І для неї, і для відповідача ця вагітність тоді були бажаними. Відповідач визнавав і те, що [PERSON] - його син. Увесь час після народження дитини [PERSON] періодично бачиться з хлопчиком, але батьком дитини офіційно себе визнавати не бажає, хоча дитина вважає саме його своїм батьком. З літа 2016 року поведінка відповідача та ставлення до них із сином дуже змінилась: він перестав допомагати їм грошима, у них почались сварки без вагомих на те причин. На підставі наведеного вона просить встановити, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що познайомилась з [PERSON] 13 серпня 2005 року на весіллі знайомих, з лютого 2006 року почали зустрічатися аж до червня 2016 року. В жовтні 2005 року вона завагітніла, а 24 травня 2009 року вона народила сина, біологічним батьком якого є відповідач. Спочатку відповідач зрадів звістці про її вагітність, але через тиждень він став вимагати від неї, щоб вона зробила аборт. Відповідач не прийшов ані до родильного відділення, ані до відділення РАЦС, відомості про батька дитини були внесені до актового запису з її слів: вона назвала дитину [PERSON], а прізвище дала дитині таке, яке було у її племінника - Романович. Коли дитині виповнилось три роки, вона з [PERSON] почали зустрічатися. В грудні 2015 року та у квітні 2016 року відповідач надав їй матеріальну допомогу на лікування [PERSON]. Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що в період асу з 2005 по 2016 р.р. періодично зустрічались з [PERSON] 2-3 рази на місяць, мали інтимні стосунки. Але бути батьком народженої у позивачки дитини він не може, оскільки вони вживали заходів контрацепції. До того ж, йому відомо, що крім нього позивачка також мала близькі відносини з іншим чоловіком, імені якого він не знає. Він дійсно давав гроші на лікування хлопчика, допомагав робити дрібний ремонт в квартирі, так як є кумом [PERSON], з якої вони хрестили дитину. Він перебуває у зареєстрованому шлюбі, має повнолітню дочку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та заслухавши показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 24 травня 2009 року [PERSON] народила дитину - сина [PERSON], запис про батька якого вчинений відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.7, 10). Позивачка проживає разом із сином [PERSON] та матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), отримувала допомогу одинокої матері у розмірі 436,50 грн. на сина [PERSON], 24.05.2009р.н., по 31 грудня 2015 року (а.с.8). Згідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначаються: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Свідок [PERSON] показала, що разом працювала з [PERSON] в Управління соціального захисту населення у 2006-2010р.р Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] в цей час зустрічались, разом обідали, їздили відпочивати на святкування Пасхи, [PERSON] приходив до [PERSON] на тренування з волейболу. Її чоловік є хрещеним батьком народженого у [PERSON] хлопчика, який народився 24 травня 2009 року. Михайло схожий на свого біологічного батька [PERSON] Вона не бачила, щоб на роботу до [PERSON] приходили інші чоловіки та надавали їй знаки уваги. Свідок [PERSON] показала, що у 2006-2007р.р. у [PERSON] та [PERSON] були близькі відносини. [PERSON]І запрошувала [PERSON] на тренування з волейболу. Всім оточюючим було відомо, що вони проявляють інтерес один до одного. Коли позивачка завагітніла, [PERSON] наполягав на аборті, але [PERSON] попри все народила дитину. Підтвердженням визнання відповідачем свого батьківства є те, що на святкуванні її дня народження [PERSON] просив [PERSON] народити йому сина, а також коли [PERSON] виповнилось три роки, - [PERSON] казав їй, що у нього росте син, а він не може йому допомогти. У зв'язку з наявністю між сторонами спору щодо походження дитини [PERSON], [INFO], від [PERSON] ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2016 року по справі була призначена судово-медична генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи за рахунок коштів позивачки; сторони зобов'язано особисто з'явитися та доставити малолітню дитину до експертної установи для відібрання експертних зразків; сторонам роз'яснені положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Однак відповідач, на запрошення КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" з'явитися для відбору біологічних зразків, будучи попередженим про наслідки ухилення від участі в експертизі, що передбачені ст.146 ЦПК України, категорично відмовився від відібранні у нього біологічних зразків та будь-якої участі у проведенні судово-медичній генетичної експертизі за релігійними мотивами. Відповідно до положень ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки відповідач ухиляється від участі в проведенні судово-медичної генетичної експертизі, а без надання біологічних зразків провести таку експертизу, яка має доказове значення по справі для визначення батьківства дитини, неможливо, у зв'язку з чим суд, за сукупністю з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та фотографіями, на яких зображені відповідач разом із малолітнім [PERSON] в різні часові періоди, вважає за можливе визнати факт батьківства відповідача відносно дитини [PERSON], народженої у позивачки 24 травня 2009 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, - з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку на її утримання. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, не має, дитина самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. при зверненні до суду з позовом про визнання батьківства, а також в дохід держави в сумі 551,21 грн. у звязку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення про стягнення аліментів, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Відповідно до ст.ст.125, 128, 180, 181 СК України,

Outcome: approved