Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1985року. Під час спільного проживання у шлюбі сторонами придбано наступне майно: квартира [ADDRESS]. Позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира належить відповідачу, однак чоловік більше чотирьох років проживає окремо від позивачки з дитиною, не дбає про матеріальне забезпечення сім"ї, причиною поганих стосунків стало зловживаня відповідачем алкогольними напоями. Позивач зробила ремонт у квартирі, на які витратила особисто накопичені кошти та пожертвувані кошти, крім того, сплачує постійно за комунальні послуги та утримує квартиру в належному стані, придбала різноманітні коштовні побутові речі - телевізор, пральну машину, холодильник. Поки що не має наміру розривати шлюб, але вважає квартиру спільною власністю з відповідачем та бажає поділити її, щоб гарантувати захист її прав та інтересів та дитини, яку вона утримує та виховує сама. Між сторонами згоди щодо розподілу майна не досягнуто, тому вважає, що спільне майно підлягає поділу в судовому порядку. Просить суд поділити майно, виділивши у власність позивачу - 3/4 частини вказаної квартири та відповідачу 1/4 частину квартири. Також просила стягнути з відповідача судові витрати у сумі 3 306 грн. В судове засідання сторони не з"явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1985року по теперішній час. (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.05.2009року ГУЖЗ Виконавчим органом КМР на підставі Наказу ГУЖЗ від 18.05.2009року №739-С/КІ, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.10). Квартира, яка є власністю [PERSON], придбана у період його перебування у шлюбі з [PERSON], а отже, є спільним майном подружжя. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що сторонами не досягнуто згоди стосовно поділу спільного майна. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивач [PERSON] просить в порядку поділу майна подружжя виділити відповідачу 1/4 частину квартири [ADDRESS], а позивачу - 3/4 частини квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, якщо з нею/ним проживають діти тощо. Оскільки відповідач не заперечував щодо поділу квартири саме в таких частинах, як зазначила позивач, суд вважає, що поділ спірного майна має бути проведений шляхом визнання права власності за кожним із подружжя, а саме: відповідачу- 1/4 частину квартири [ADDRESS], позивачу - 3/4 частини квартири [ADDRESS] . За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 985, 79грн.

Outcome: approved