Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Трофимова Г.М. звернулася до суду з позовом до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.05.2021\~приватним нотаріусом\~Києво-Святошинського\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк О.В.\~вчинений виконавчий\~напис №52399\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»\~заборгованості в\~розмірі 26800\~грн. 09.07.2021 приватний виконавець Банадига В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №66052486 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що у позивача відсутні жодні відомості з яких підстав здійснений вказаний виконавчий напис нотаріуса. Вказує, що такий виконавчий напис є незаконним та необгрунтованим, у зв`язку з чим існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову. Ухвалою від 02.07.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано у відповідача та приватного нотаріуса копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Представник позивача адвокат Трофимова Г.М. у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, однак у позовній заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також надіслала до суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак надіслав до суду копії документів з поясненнями на виконання ухвали суду від 28.08.2021 року. Позов не визнає та просить розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У своїх поясненнях заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до п.19\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Зазначає, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. Також відповідні зміни відсутні й на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України, який регулюється\~Постановою КМУ від 04.01.2002 року №3 «Про Порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади». Отже, під час вчинення виконавчого напису, у стягувача не було жодної підстави вважати\~Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року\~такою, що втратила чинність. Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутності не направляла. Третя особа приватний виконавець Банадига В.В. у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи, пояснень з приводу позову не направляв. Надіслав постанову про зупинення виконавчих дій від 28.08.2021 року на виконання ухвали суду про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні. У визначений судом строк витребувані у приватного нотаріуса документи згідно ухвали суду від 28.08.2021 року не надано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.05.2021 2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис №52399 про стягнення з нього на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 26800 грн. 09.07.2021 приватний виконавець Банадига В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №66052486 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Згідно ухвали суду від 28.08.2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Грисюк О.В. від 24.05.2021 року за №52399 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 26800 грн. до набрання законної сили рішення суду. 01.09.2021 до суду надійшла постанова Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 28.08.2021 року з примусового виконання виконавчого напису №52399. Статями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.5. Порядку). Відповідно до п.1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В\~постанову КМУ №1172 від 29.06.1999 року\~були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається із зазначеної постанови суду, оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2\~статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Тому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року не вносилось. В даному випадку суд виходить з того, що зазначена постанова в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання. Відтак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, саме по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01. 2020 у справі № 305/2082/14-ц та в постанові від 29.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц. Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. В судовому засіданні факт безспірності заборгованості свого підтвердження не знайшов, зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення виконавчого напису подається виписка по рахунку боржника. Крім цього, відповідачем надано копію довідки ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5153-ВП від 10.09.2021 року на підтвердження того, що позивач [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн., однак не надано самого розрахуноку розміру заборгованості (виписки по рахунку), без чого з урахуванням того, що приватний нотаріус на вимогу суду жодних документів не надав, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відсутні належні докази того, що кредитор дійсно направляв боржнику повідомлення про наявну заборгованість та боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості і погодився з її розрахунком. Отже, заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, в матеріалах справи відсутні докази переходу прав вимоги за договором до відповідача, тобто докази заборгованості перед стягувачем, а тому оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.\~ Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454,00 грн., сплачений при поданні заяви про забезпечення позову. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надіслано договір про надання правової допомоги від 21.07.2021, розрахунок судових витрат від 11.10.2021 та довідку про сплату коштів за договором від 11.10.2021 №11/10, відповідно до яких позивачем сплачено 3500 грн. за виконання адвокатом робіт. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин, суд стягує з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3500 грн., оскільки вони підтвердженні документально та є співмірними із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Outcome: approved