Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

04.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є місцезнаходження належного йому нерухомого майна - буд . [ADDRESS] та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці від часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого брата [PERSON] . Будь-яких іншим спадкоємців, окрім неї, у померлого не було. [PERSON] ніколи не був одружений, в нього не було дітей, його батьки померли, а інших братів та сестер, окрім позивачки, немає. Більш того, померлий [PERSON] протягом всього свого життя вів антигромадський спосіб життя, зловживав спиртними напоями, притягувався до кримінальної відповідальності. Не зважаючи на те, що померлий мав на праві власності житло, він вів бродяжницький спосіб життя. В подальшому 13.05.1976 р. померлому [PERSON] на підставі Договору було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] подальшому -№ [ADDRESS] ). Померлий [PERSON] вселився до належному йому на праві власності новозбудованого будинку [ADDRESS] . Разом з ним до даного будинку вселилась також і його сестра - позивачка по справі [PERSON] , та мати. Проте померлий [PERSON] продовжував вести антигромадський спосіб життя, зловживав спиртними напоями та інколи на тривалий час зникав із місця свого проживання, займаючись бродяжництвом та вчиняючи протиправні дії. В 1995 році [PERSON] пішов з дому. Він подорожував Україною, ніде на тривалий час не затримуючись. При цьому померлий не мав стійких соціальних зв`язків, вів аморальний спосіб життя. Декілька разів протягом 2000 - 2003 рр. померлий навідувався додому, проте в подальшому будь-який зв`язок з рідними припинив. Позивачка неодноразово намагалась дізнатись про місце перебування брата, проте достовірно встановити місце його перебування не виявилось можливим. 24.09.2000 р. сталася пожежа, за результатами якої відбулось возгоряння належного померлому житлового будинку по [ADDRESS] . Внаслідок вказаної пожежі згоріли також письмові докази, які підтверджували факт пошуку позивачкою її брата - до зазначеного періоду (звернення до поліції, листування тощо). Зі слів третіх осіб (знайомих померлого) у серпні 2018 р. позивач [PERSON] отримала відомості про те, що її брат [PERSON] помер, місце його смерті - с. Костянтинівка Олександрійського району Кіровоградської області. Одразу після отримання такої інформації позивач звернулась до Корабельного районного у м. Миколаєві відділ ДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області, та 17.08.2018 р. отримала свідоцтво про смерть свого брата. При цьому від уповноважених осіб органів ДРАЦС позивач [PERSON] дізналась, що поховання її брата здійснювалось за рахунок комунальної установи (моргу). На її переконання, це свідчить про ту обставину, що будь-яких родичів або друзів у померлого у Кіровоградській області не було. Він перебував там лише тимчасово, коли бродяжничав. В порядку, встановленому діючим законодавством, в жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до ПН ММНО Якушевої О .І. з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті брата [PERSON] , однак нотаріусом їй було роз`яснено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо достовірно встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з цим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 11.03.2019 року зазначену справу було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. До канцелярії суду від позивача 28.03.2019 року надійшла заява у якій були усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 01.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте клопотав про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти "за закінченням строків зберігання". Крім того, ухвалу суду від 01.04.2019 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення просила прийняти на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого брата [PERSON] . Будь-яких іншим спадкоємців, окрім неї, у померлого не було. [PERSON] ніколи не був одружений, в нього не було дітей, його батьки померли, а інших братів та сестер, окрім позивачки, немає. Більш того, померлий [PERSON] протягом всього свого життя вів антигромадський спосіб життя, зловживав спиртними напоями, притягувався до кримінальної відповідальності. Не зважаючи на те, що померлий мав на праві власності житло, він вів бродяжницький спосіб життя. Як вбачається із довідки КП «Гуртожиток» від 19.10.2018 р. за вих. № 3308, [PERSON] в період з 11.08.1975 р. по 25.08.1977 р. був зареєстрований та проживав в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . В подальшому 13.05.1976 р. померлому [PERSON] на підставі договору було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] подальшому - № [ADDRESS] ). Згідно листа КП ММБТІ від 28.09.2018 р. за вих. № 2-1185 на теперішній час за вищезазначеної адресою розташований житловий будинок [ADDRESS] з прилеглими донього господарськими та побутовими будівлями і спорудами . Померлий [PERSON] вселився до належному йому на праві власності новозбудованого будинку [ADDRESS] . Разом з ним до даного будинку вселилась також і його сестра - позивачка по справі [PERSON] , та мати. Проте померлий [PERSON] продовжував вести антигромадський спосіб життя, зловживав спиртними напоями та інколи на тривалий час зникав із місця свого проживання, займаючись бродяжництвом та вчиняючи протиправні дії. В 1995 році [PERSON] пішов з дому. Він подорожував Україною, ніде на тривалий час не затримуючись. При цьому померлий не мав стійких соціальних зв`язків, вів аморальний спосіб життя. Декілька разів протягом 2000 - 2003 рр. померлий навідувався додому, проте в подальшому будь-який зв`язок з рідними припинив. Позивач неодноразово намагалась дізнатись про місце перебування брата, проте достовірно встановити місце його перебування не виявилось можливим. 24.09.2000 р. сталася пожежа, за результатами якої відбулось возгоряння належного померлому житлового будинку по [ADDRESS] . Внаслідок вказаної пожежі згоріли також письмові докази, які підтверджували факт пошуку позивачкою її брата - до зазначеного періоду (звернення до поліції, листування тощо). Зі слів третіх осіб (знайомих померлого) у серпні 2018 р. позивач [PERSON] отримала відомості про те, що її брат [PERSON] помер, місце його смерті - с. Костянтинівка Олександрійського району Кіровоградської області. Одразу після отримання такої інформації позивач звернулась до Корабельного районного у м. Миколаєві відділ ДРАЦС ГТУЮ в Миколаївській області, та 17.08.2018 р. отримала свідоцтво про смерть свого брата. При цьому від уповноважених осіб органів ДРАЦС позивач [PERSON] дізналась, що поховання її брата здійснювалось за рахунок комунальної установи (моргу). На її переконання, це свідчить про ту обставину, що будь-яких родичів або друзів у померлого у Кіровоградській області не було. Він перебував там лише тимчасово, коли бродяжничав. В порядку, встановленому діючим законодавством, в жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до ПН ММНО Якушевої О .І. з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті брата [PERSON] , однак нотаріусом їй було роз`яснено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо достовірно встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] Відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на вищезазначений будинок, нотаріус послався на відсутність документів, які підтверджують місце відкриття спадщини. А саме не надано доказів про постійне місце проживання або останнє місце реєстрації (прописки) спадкодавця на всій території України або за її межами. Між тим фізично надати нотаріусу запитувані документи не виявляється можливим, оскільки ні одна уповноважена установа не має змоги надати такі відомості. Між тим з матеріалів справи та пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останнім постійним місцем проживання померлого [PERSON] , який помер [INFO] ,є [ADDRESS] . Крім того, вищезазначений будинок належав померлому на праві власності. За таких обставин позивачка вважає, що саме зазначена адреса є адресою останнього постійного місця проживання її брата перед його смертю. Крім того, нотаріус особисто визнає ту обставину, що спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , складається із нерухомості, а саме - будинку [ADDRESS] з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлено також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вважає за можливе встановлення судом того факту, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є місцезнаходження належного йому нерухомого майна - буд . [ADDRESS] . У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева О.І. посилається на те, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин - через ту обставину, що їй не було відомо про смерті її рідного брата. Про факт смерті [PERSON] позивач дізналась лише 17.08.2018 р., отримавши свідоцтво про його смерть, після чого невідкладно звернулась до нотаріуса із метою оформлення своїх спадкових прав. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. роз`яснює, що відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Позивач [PERSON] вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини було пропущено нею з поважних причин. Так об`єктивною та непереборною трудністю для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] стало те, що їй небуло відомо і не могло бути відомо (враховуючи спосіб його життя) про смерть брата. При цьому вказані відомості були у неї відсутні не з її вини. Вона вчиняла дії, спрямовані на встановлення місця перебування свого брата, проте через антисоціальний спосіб його життя встановити дійсне його місце знаходження (а також виявити факт смерті) не виявилось можливим. Крім того, будь-яких інших спадкоємців, окрім позивача, які б заявляли свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] , або які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved