Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

09.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій вказала, що з відповідачем перебували у шлюбі, який розірваний рішенням суду від 12.05.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON], [PERSON], але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення ними повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає та угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1999 року, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Також судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою від 21.10.2014 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом, батько проживає окремо від дітей, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обов'язок брати участь у їх утриманні. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти визначається судом (ст. 183 СК України). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей . З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме, враховуючи, що діти проживають разом з матір'ю, відповідач отримує пенсію за вислугу років, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дітей у частці від доходу відповідача у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2015 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved