Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.03.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дітей, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви (а.с.16-17) про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів в розмірі 1/3 частини доходів відповідача; відповідач повідомив суду про визнання ним позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого у них є спільні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і це підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.2,3), у якому їх матір"ю вказано позивачку, а батьком - відповідача. На день звернення позивачки до суду позивачка з відповідачем спільно не проживають. При цьому їх неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Данилівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 19.03.2014 року (а.с.4). Отже, між сторонами існують сімейні правовідносини, урегульовані Сімейним кодексом України ( ч.1. ст.2 СК ), та взаємні батьківські обов"язки щодо утримання їх неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття відповідно до вимог ст.180 СК України. За змістом положень ч.ч. 1- 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, відповідно до встановлених обставин, враховуючи, що домовленості про утримання неповнолітніх дітей сторони не дійшли, позивачка сама несе весь тягар утримання їх спільних з відповідачем дітей, а відповідач свого обов'язку по їх утриманню не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд вважає, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що він є працездатною особою, на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, та що інші утримання по виконавчим листам з відповідача не проводяться. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до викладеного, на підставі 121, 125, 126, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved