Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вона з відповідачем 29.06.2013 року уклала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №686. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає достатньої участі в матеріальному забезпеченні дитини. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони не знаходять порозуміння при вирішенні спільних сімейних питань. Просить шлюб укладений з відповідачем 29.06.2013 року розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. Встановлено, що між сторонами 29.06.2013 року укладений шлюб у відділі ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №686. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСББ "ДОМ" від 12.09.2017р. вих. №179 про склад сім"ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони шлюбні стосунки не підтримують та поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, який не позбавлений працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина. При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача в дохід держави.

Outcome: approved