Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

03.08.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є власником та проживає у вищевказаній квартирі з 2015 року. У 2013 році, на прохання відповідача, за вказаною адресою був зареєстрований його зять - [PERSON] . Однак з 2015 року він там фактично не проживає, в помешканні відсутні його речі, участі в утриманні житла він не бере. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування будинком не було та не укладалось. На даний час, в силу сімейних відносин вони не спілкуються, однак відповідач з реєстрації так і не знявся. Вказана ситуація створює позивачу незручності в користуванні житлом, він не в змозі відчужити квартиру, відтак просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Не подав відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи без участі сторін, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.08.2004р., виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Максьоновою Г.В., реєстровий №4-3437 та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.04.2007р., виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В., реєстровий №3-966. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку ЛКП «Балатон-409» від 22.06.2020р. № 5269, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає з 2015 року, що підтверджено актом ЛКП «Балатон-409» від 28.07.2020р., складений за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 163 ЖК УРСР врегульовано, що У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2015 року без поважних причин, тому суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved