Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказав, що відповідач перебуває на обліку, як власник газифікованого приміщення та фактичний споживач природного газу за адресою [ADDRESS]. Особовий рахунок абонента [NUMBER]. Факт споживання відповідачем природного газу та здійснення ним оплати за це є підтвердженням приєднання його до умов типового договору. ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» свої зобов'язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску виконав належним чином, однак, відповідач як споживач природного газу свої договірні зобов'язання щодо оплати за споживчий газ виконує недобросовісно, що зумовило виникнення заборгованості, яка складає 26 978,05 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю 38 від 15.01.2019 року Тюро І.Ю. позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вважав, що заборгованість повинна сплачувати його колишня дружина, яка і проживає в квартирі, однак в судових дебатах зі своєю позицією щодо позовних вимог не визначився. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна (а.с.10) З розрахунку заборгованості за газопостачання абонента [PERSON] за адресою [ADDRESS], з особовим рахунком [NUMBER], вбачається, що газопостачання за вказаною адресою відключене та заборгованість абонента з газопостачання станом на дату звернення до суду, тобто 09.10.2018 року складає 26 978,05 грн. При цьому, відповідно до наданого розрахунку, тариф за газопостачання у грудня 2016 року та за січень - квітень 2017 року складав 6,8790 грн/м.куб. у червні 2018 року - 6,9579 грн/м.куб. та використовується метод розрахунку по лічильнику. ТОВ "Торговий дім "Лубнигаз" надавало споживачу [PERSON] послуги з постачання газу за вищевказаною адресою (а.с.6-9). Споживач послугами з газопостачання, що надавав позивач, користувався, що підтверджується показниками газового лічильника та нарахованими до сплати платежами за споживання газу, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за абонентським рахунком [NUMBER], але оплату у встановлені строки проводив не в повній мірі, внаслідок чого станом на жовтень 2018 року виникла заборгованість в розмірі 26 978,05 грн. Таким чином, з огляду на вищевикладене, між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг з газопостачання, про що свідчить факт споживання відповідачем природного газу. Вказане передбачено п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, форма якого затверджена постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року, згідно якого фактом згоди споживача до умов цього договору є: отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ; факт споживання природного газу. В цьому контексті суд відзначає, що укладений між сторонами договір, в силу положень статей 633 та 634 ЦК України є публічним договором та договором приєднання, та відповідно до ст. 629 ЦК України обов'язковим для виконання. Відповідно до типового договору постачання природного газу побутовим споживачам споживач взяв на себе зобов'язання проводити оплату за надані послуги з постачання газу на підставі даних оператора ГРМ про об'єм (обсяг) газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця, за квитанціями розрахункової книжки Постачальника. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (надалі - Правила №2496). В силу положень ст.ст. 11, 14 та 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну, дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення прав та обов'язків , зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил №2496, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Відповідно до п. 15 розділу ІІІ Правил №2496, у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатковим до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи не оплати поточних платежів постачальник має право у порядку, визначеному цим розділом та договором постачання природного газу припинити або обмежити постачання природного газу на об'єкт споживача до повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Правил № 2496, побутовий споживач зобов'язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що дійсно являється колишньою дружиною відповідача. Хоча вони і розлучені, але продовжують проживати у [ADDRESS]. Дійсно мають заборгованість по газопостачанню, яка виникла у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Після розлучення вона залишилась з двома дітьми, була на підробітках, але коштів для своєчасної оплати наданих позивачем послуг не мала. Колишній чоловік матеріально не допомагав. Суд критично відноситься до тверджень відповідача, що заборгованість по оплаті за газопостачання має сплачувати особа, яка проживала в квартирі та користувалася цими послугами, оскільки саме відповідач [PERSON] є власником помешкання, а тому, як власник майна повинен нести всі витрати по його утриманню. Отже, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що відповідач є споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] та на нього законом покладений обов'язок здійснювати оплату отриманих послуг з газопостачання, що надає позивач. Однак враховуючи, що таку оплату він здійснював не в повній мірі, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим приходить до висновку про необхідність їх задоволення та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в сумі 26 978,05 грн. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved