Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

02 листопада 2020 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 04 вересня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність спільних інтересів, різні погляді на життя, відсутність взаєморозуміння. Вони фактично припинили шлюбні відносини з травня 2020 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказала, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу, зазначивши, що він з позивачем фактично припинили проживати разом. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04 вересня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 35 та видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час подружнього життя в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність спільних інтересів, різні погляді на життя, відсутність взаєморозуміння. Вони фактично припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо з травня 2020 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дітей. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в судовому засіданні висловила думку про бажання залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved