Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

04 жовтня 2018 року позивач Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2015 по 2017 рік. Згідно із наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 18 серпня 2015 № 195 о/с відповідача з 31 серпня 2015 року було зараховано слухачем магістратури на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС. 10 лютого 2017 року на виконання вимог ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області був укладений Контракт про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ № 2972 (далі - Контракт). Згідно із наказом ДДУВС від 24 лютого 2017 року № 41ос відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав освітній ступень «магістр» та був направлений до ГУНП в Дніпропетровській області. Згідно із наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 01 березня 2017 року № 83 о/с відповідач, як випускник ДДУВС після закінчення магістратури, призначений інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Петропавлівського відділення Павлоградського відділу поліції. Наказом ГУНП України в Дніпропетровській області від 16 липня 2018 року №195 о/с відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 3.2 укладеного Контракту передбачено, що підставою відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання Пунктом 4 Контракту визначений порядок відшкодування Особою витрат на утримання в навчальному закладі. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач, звільнившись з Національної поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив вимоги Контракту, а тому зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язанні з його утриманням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з абзацом 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 (далі - Порядок відшкодування) цей порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Також, пунктом 3 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку відшкодування розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ДДУВС за період навчання з 2015 по 2017 рік, у розмірі 72 505,02 гривень. Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Листом ДДУВС про необхідність погашення заборгованості від 22 серпня 2018 року №1/3549 відповідача було проінформовано про суму витрат, які необхідно сплатити та надані реквізити для перерахування коштів. Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості відповідачем вжито не було. Відповідно до п.8 Порядку відшкодування у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність проводить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. У статуті ДДУВС, затвердженому наказом МВС України від 30 листопада 2016 року №1277 також зазначається, що ДДУВС діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому, а тому в спірних правовідносинах ДДУВС виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України. Просить суд стягти з відповідача витрати, пов'язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, в розмірі 72 505,02 гривень та судовий збір по справі. З урахуванням ціни позову, суд вважає дану справу малозначною та розглядає її в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та письмові пояснення по суті справи, в яких зазначив, що позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ підтримує в повному обсязі. Відповідач проходив службу в органах Національної поліції з 2015 по 2017 роки. 18 серпня 2015 року, відповідно до наказу ДДУВС №195 о/с, [PERSON] призначений слухачем магістратури денної форми навчання за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». 07 листопада 2015 року набув чинності Закон України «Про Національну поліцію», відповідно до ст. 74 якого 10 лютого 2017 року між [PERSON], ДДУВС та ГУНП був укладений Контракт № 2972 відповідача з ДДУВС, дія якого розповсюджується на відносини, що виникли з моменту зарахування [PERSON] на навчання. 24 лютого 2017 року наказом ДДУВС №41 о/с [PERSON], як випускника магістратури, направлено у розпорядження ГУНП для призначення на посаду. 01 березня 2017 року наказом ГУНП № 83 о/с [PERSON] призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП. 16 липня 2018 року наказом ГУНП № 195 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням. Згідно з вимогами п. 2.3.6 Контракту у разі звільнення зі служби в поліції після закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. З Контракту, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 Контракту підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з абзацом 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Таким чином вважає, що ДДУВС має правові підстави на відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням у ДДУВС [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, однак, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки навчався з 09:00 по 14:00 годину, ДДУВС можливості проживання на території університету в казарменому приміщенні не надав, тому він проживав в м.Новомосковську у рідної сестри та щодня приїжджав на навчання, тому електроенергією, водопостачанням не користувався, заробітну плату отримував як діючий офіцер поліції за звання старшого лейтенанта, вислугу років та посаду, договір з ДДУВС підписав, так як в нього не було іншого вибору, бо у разі непідписання ним договору, його б звільнили з навчання. Після закінчення навчання він відпрацював у поліції півтори роки та через те, що йому створили умови неможливі для подальшого несення служби в поліції, йому довелося звільнитися. Просить відмовити в задоволенні позову. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Дійсно, відповідач [PERSON] проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2015 по 2017 рік. Згідно із наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 18 серпня 2015 № 195 о/с відповідача з 31 серпня 2015 року було зараховано слухачем магістратури на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС. 10 лютого 2017 року на виконання вимог ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області був укладений Контракт про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ № 2972. Пунктом 2.3.5 вказаного контракту передбачено, що після закінчення навчання [PERSON] зобов'язується прибути до ГУНП у Дніпропетровській області в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений і відпрацювати не менше трьох років. Згідно із наказом ДДУВС від 24 лютого 2017 року № 41ос відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав освітній ступень «магістр» та був направлений до ГУНП в Дніпропетровській області. Згідно із наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 01 березня 2017 року № 83 о/с відповідач, як випускник ДДУВС після закінчення магістратури, призначений інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Петропавлівського відділення Павлоградського відділу поліції. Наказом ГУНП України в Дніпропетровській області від 16 липня 2018 року №195 о/с відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію». Пунктом 2.3.6 контракту передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п.3 контракту, [PERSON] зобов'язаний у місячний термін відшкодувати ВНЗ витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженою довідкою - розрахунком. Пункт 3 контракту передбачає підстави відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі, в п.3.2 якого - звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім підстав, передбачених п.5 контракту (звільнення з поліції через хворобу, підтверджене рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції та звільнення з поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Пунктом 4 Контракту визначений порядок відшкодування Особою витрат на утримання в навчальному закладі. Зокрема, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних з грошовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, до яких належить, але перелік не є вичерпним: тепло, гаряча та холодна вода та водовідведення та електроенергія. Таким чином, відповідач, звільнившись з Національної поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив вимоги Контракту, а тому зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язанні з його утриманням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Пунктом 7.6 контракту передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання. В частині відшкодування особою витрат на її утримання у ВНЗ - контракт діє протягом трьох років з моменту, коли ВНЗ стало відомо про невиконання особою взятих на себе зобов'язань. Пункт 7.7 передбачає, що сторони дійшли згоди, що умови контракту застосовуються до відносин, що виникли з 01 вересня 2015 року, а після підписання даного контракту договір №2930 від 01 вересня 2015 року вважається припиненим. Листом ДДУВС про необхідність погашення заборгованості від 22 серпня 2018 року №1/3549 відповідача було проінформовано про суму витрат, які необхідно сплатити та надані реквізити для перерахування коштів. Однак, жодних дій спрямованих на погашення заборгованості відповідачем вжито не було. Відповідно до п.8 Порядку відшкодування у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність проводить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України. У статуті ДДУВС, затвердженому наказом МВС України від 30 листопада 2016 року №1277 також зазначається, що ДДУВС діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому, а тому в спірних правовідносинах ДДУВС виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.1,4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що відповідач, звільнившись з органів поліції за власним бажанням 16 липня 2018 року та не відпрацювавши три роки після закінчення навчального закладу, порушив умови п.3 контракту від 10 лютого 2017 року, отже ним не було дотримано вимог законодавства України та укладеного контракту, тобто він порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов'язання, за що передбачене настання цивільно-правової відповідальності. Згідно з абзацом 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 (далі - Порядок відшкодування) цей порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Також, пунктом 3 Порядку відшкодування передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку відшкодування розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ДДУВС за період навчання з 2015 по 2017 рік, у розмірі 72 505,02 гривень, які складаються із: 2015 рік - витрати на теплоенергію 403,03 гривні, воду та водовідведення - 143,98 гривень, електроенергію 386,56 гривень, грошове утримання 2 905,19 гривень, всього 3 838,76 гривень. 2016 рік - витрати на теплоенергію 1 177,72 гривень, воду та водовідведення - 429,95 гривень, електроенергію 1 150,40 гривень, грошове утримання 56 023,79 гривень, всього 58 781,86 гривень. 2017 рік - витрати на теплоенергію 251,62 гривню, воду та водовідведення - 32,40 гривень, електроенергію 70,31 гривень, грошове утримання 9 530,07 гривень, всього 9 884,40 гривень. Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Посилання відповідача на те, що він не проживав в казарменому приміщення ВНЗ, а лише щоденно приїздив на навчання, проживаючи у рідної сестри, а тому не користувався комунальними послугами, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень, клопотань про витребування чи забезпечення доказів судом, ним не заявлялося. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналогічна позиція міститься в постановах Верховного Суду №645/4438/16-ц від 17 жовтня 2018 року та №607/3681/17-ц від 31 жовтня 2018 року. Також на підставі ст.264 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача, сплачений ним при пред'явленні позову до суду, в розмірі 1 762,00 гривень, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved