Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень до позовної заяви, зазначив, що 02 лютого 2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська були винесена ухвала про відкриття по справі № 204/286/16-ц за позовом ПАТ «КБ ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Під час ознайомлення з матеріалами справи йому стало відомо, що позов подано на підставі кредитного договору №2Л004Г від 22.12.2008 р. нібито укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], згідно якого останній взяв в кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 12 058 497, 12 грн. готівкою, які банк просив з нього стягнути. 20.06.2017 року представник Позивача звернувся до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та дізнався, що відносно нього на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 4150 від 11.05.2017 року, 31.05.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54042313 та стягуються на користь відповідача 2 913 064, 66 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушення законодавства, а тому він не підлягає виконанню. Зазначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, при видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріус був зобов'язаний перевірити безспірність суми, яка була запропонована до стягнення, факт укладення кредитного договору, факт видачі грошей позивачу, факт існування прострочення та заборгованості, вірність розрахунків цього, тощо. Нічого з переліченого нотаріусом здійснено не було. Спірність же пред'явленої суми підтверджується наступним: 1. Кредитний договорі не підписаний сторонами, як цього вимагає ст. 207 ЦК України. На місці підпису уповноваженої особи Відповідача стоїть фотокопія підпису керівника кредитного центру [PERSON] та фотокопія печатки банку. А на місці підпису Позивача стоїть підпис, який йому не належить. Жодних документів, що підтверджували б повноваження [PERSON] на укладання договору не надано, у зв'язку з чим сам договір є нікчемним. 2. Згідно умов договору кредит повинен був бути наданий Позивачу у готівковій формі через касу банку та з цього моменту б розпочалися зобов'язання позивача перед відповідачем. Оскільки ж позивач вказаних коштів не отримував, касовий ордер підписаний не був, відповідно у нотаріуса не було підтвердження отримання позивачем коштів за договором. 3. 01.03.2002 року позивач уклав шлюб з [PERSON] таким чином, мала бути отримана письмова згода дружини на укладання кредитного договору. Такої згоди жінка позивача не давала, про що свідчить відсутність такого документу у сторін договору. Така обставина є підставою для визнання такого договору недійсним, а отже це є спірним моментом в правовідносинах сторін і ще однією підставою для відмови відповідачу у видачі виконавчого напису. 4. Згідно умов кредитного договору (п.1.2 та А.3), строк для повного погашення кредиту встановлений до 22 грудня 2011 року. Тобто, кінцевий строк для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості по кредиту та процентах минув ще рік тому, а стосовно вимог по стягненню пені - три роки тому. Таким чином, строк позовної давності для пред'явлення будь-яких вимог відповідача до позивача за вищенаведеним договором минув, про що нотаріусу на момент складання виконавчого напису було відомо. Відповідно до імперативних норм ст.88 Закону України «Про нотаріат», пункту 284 Інструкції та підпункту Б частини 2 пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Такими документами можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарських операцій - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Розрахунок же боргу, наданий працівниками банку - є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача. Враховуючи ту обставину, що у написі нотаріуса не зазначено строк за який проводиться стягнення,, вважає, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а саме суми заборгованості за відсотками за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. На підстав викладеного, просив визнати виконавчий напис № 215739, зареєстрований в реєстрі за № 4150, вчинений 11 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за кредитним договором № 2Л004Г від 22.12.2008 року таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує. У судове засідання представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник третьої особи Чечелівський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судове засідання третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не з'явилася, але надіслала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та надіслати їй копію рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2008 року між позивачем, як позичальником, та відповідачем укладено кредитний договір № 2Л004Г (надалі - Договір). Згідно п.п.1.1 Договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит в формі згідно п. А1 з лімітом та з метою, зазначені в п. А.2 не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного в третьому абзаці п.2.1.2, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, в обумовлені даним договором строки. Відповідно до п. А1 Договору - вид кредитна - поновлювана кредитна лінія. Пунктом А.2 Договору передбачено, що ліміт даного кредитного договору: 12 058 497,12 грн. на наступні цілі: споживчі. У відповідності до п. А.6 Договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 14 % річних. Згідно п. А7 Договору при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 28 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Пунктом А.8 Договору визначено, що датою сплати відсотків є 25-ечисло кожного поточного місяця, починаючи з 25 липня 2009 року, при несплаті процентів в строк до останнього місяця, в якому встановлена дата сплати процентів, вони вважаються простроченими. Крім того, 18 лютого 2009 року, 19 грудня 2011 року, 30 грудня 2011 року між сторонами було укладено Додаткові угоди до кредитного Договору. 16 грудня 2016 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого ліміт цього договору: 11 741 962 грн. Згідно п. А8 Договору про внесення змін датою сплати процентів є 23.06.2017 року, якщо інше не передбачене п.8.5 цього Договору. У зв'язку з невиконанням умов договору з боку позивача, відповідач 11.05.2017 року звернувся із заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., якою просив на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року, згідно Постанови Кабінету міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на підставі п.п. 5.3 п. 5 глави 16 Розділу ІІ «порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору № 2Л004Г Від 22.12.2008 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 2 913 064 грн. 66 коп.: - заборгованість за відсотками у розмірі 2 913 064 грн. 66 коп.; витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. строк, за який провадиться стягнення, - десять місяців п'ятнадцять днів, а саме з 27.05.2016 року по 11.04.2017 року. На підтвердження безспірності заборгованості відповідачем нотаріусу було надано оригінал кредитного договору, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку, опис вкладення в цінний лист, копія паспорта боржника. На підставі зазначених документів приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 11.05.2017 року було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за відсотками - 2913 064, 66 грн.; витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн. Строк, за який провадиться стягнення - десять місяців п'ятнадцять днів, а саме з 27.05.2016 року по 11.04.2017 року. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15 та від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц). Як вже зазначалося на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем нотаріусу було надано оригінал кредитного договору, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку, опис вкладення в цінний лист, копія паспорта боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року, згідно Постанови Кабінету міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Між тим, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнав незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постанова набрала законної сили 22.02.2017 року. При цьому, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, визнав спірну постанову не чинною в частині з моменту її прийняття. Таким чином, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не є документом, не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Належними же доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". В свою чергу, судом встановлено, що 15 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до позивача, якою просила стягнути заборгованість за кредитним договором №2Л004Г від 22.12.2008 року у сумі 3 300 000 грн. (справа № 204/286/16-ц). Але, як вбачається з позову, станом на 29.10.2015 року заборгованість позивача перед відповідачем становила 41 686 730,04 грн. При цьому, 18 квітня 2016 року сторони уклали Договір про передачу спору на вирішення третейського суду. Як зазначено в п 1. зазначеного договору, сторони домовилися передати спір, який виник між ними щодо невиконання/порушення умов Кредитного договору № 2Л004Г від 22.12.2008 року до постійно діючого Третейського суду при корпорації «Верітас». Таким чином, між сторонами дійсно існує спір з приводу кредитної заборгованості, що підтверджується наведеними доказами, та визнається сторонами в Договорі про передачу спору на вирішення третейського суду. Згідно п.п.2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога про усунення порушень за спірним кредитним договором банком направлено на адресу позивача 05.05.2017 року. При цьому, виконавчий напис нотаріусом вчинено 11.05.2017 року, тобто до спливу 30 денного терміну, передбаченого Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що призводить до порушення прав боржника та порушує вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов задоволено, то суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved