Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, починаючи з 18 січня 2014 року та судові витрати, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що відповідач є її сином. Зазначала, що вона є непрацездатною особою та за станови здоров'я потребує матеріальної допомоги. Відповідач отримує значне грошове забезпечення від держави як військовослужбовець, а тому повинен її утримувати. Рішенням Чернігівського районного суду від 13 лютого 2014 року позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 січня 2014 року, а також 243 грн. 60 коп. судового збору, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць вирішено звернути до негайного виконання. В апеляційній скарзі [PERSON], яка не брала участь у справі, просить зазначене рішення суду скасувати. Незаконність рішення суду апелянт обґрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась [INFO] року дочка [PERSON]. Шлюб розірвано за рішенням суду 10.02.2014 року. На думку апелянта, з метою уникнути обов'язку утримувати доньку і був поданий даний позов. Зазначає, що під час розгляду її позову про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, судом враховано наявність оскаржуваного рішення суду про стягнення з [PERSON] також аліментів і на утримання матері, що призвело до зменшення частки аліментів на їх дитину. Апелянт посилається на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], яка не довела потреби у матеріальній допомозі, яку вона також може отримувати від своєї дочки. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Відповідач в судовому засіданні апеляційної інстанції вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просив відхилити апеляційну скаргу. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про що свідчить долучене до справи зворотне поштове повідомлення. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи справи та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги, яку повинен надавати їй відповідач, який є її сином. Розмір аліментів судом був визначений в розмірі 13 частини усіх видів доходу відповідача. Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте наведені вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Таким чином, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за віковими ознаками (досягнення пенсійного віку, встановленого законом), або за медичними критеріями (визнання у встановленому законом порядку інвалідом 1, 2 чи 3 групи). Позивач [PERSON], [INFO], на час розгляду справи судом досягла пенсійного віку, встановленого законом, оскільки має вік 63 роки, жодних документів про наявність ї неї групи інвалідності відсутні (а.с.7). Розмір пенсії позивачки [PERSON] з липня 2013 року по листопад 2013 року складав 1056 грн. 05 коп., у грудні 2013 року - 1111 грн. 05 коп. (а.с.15). Розмір заробітної плати [PERSON] складав - серпень 2013 року - 3673 грн. 64 коп., вересень 2013 року - 3927 грн., жовтень 2013 року - 4581 грн. 50 коп., листопад 2013 року - 4581 грн. 50 коп., грудень 2013 року - 5641 грн. 50 коп., січень 2014 року - 4328 грн. 46 коп., що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.18). Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. З урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі потрібно виходити з критеріїв, закріплених у ч.4 ст.75 СК України. Враховуючи зазначене, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому Законом. Разом із тим, навіть наявність у батьків прожиткового мінімуму не може заперечувати факт потреби в матеріальній допомозі, оскільки потреба матеріальної допомоги може доводитися не лише шляхом порівняння отриманих позивачем доходів з прожитковим мінімумом. Згідно із Законом України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року № 719-VII прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає 949 грн. Таким чином, розмір доходів позивачки незначною мірою перевищує визначений державою прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. В поданих запереченнях [PERSON] визнала факт перебування у її власності автомобіля марки „Opel Vivaro", 2005 року випуску, та те, що має також дочку -[PERSON] Відповідно до приписів ст. 205 СК України суд бере до уваги можливість одержання утримання від іншої дитини - дочки, до якої позов не пред'явлено. Апеляційний суд приходить до висновку, що розмір аліментів, стягуваних на користь позивача з відповідача необхідно визначити в розмірі 110 частини усіх видів заробітку (доходу) останнього, що складатиме в середньому 498 грн. 50 коп. (( 5641, 50 +4328,46) : 2 = 4984, 98 (середньомісячна заробітна плата відповідача):10)), що з врахуванням обставин справи та можливості одержання утримання від доньки, до якої не пред»явлено позов про стягнення аліментів, є достатнім в співвідношенні з матеріальною допомогою, якої потребує позивачка. З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів шляхом його зменшення з 1/3 частини до 1/10 частини доходів відповідача. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial