Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини, встановлення порядку спілкування з дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 червня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Зазначила, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON] матеріально їй та сину не допомагає, належної участі у вихованні дитини не приймає. На даний час син проживає разом з нею, забезпечений всім необхідним Крім того, позивачка вказує, що згідно розпорядження Подільської РДА в м. Києві визначено графік участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON], однак відповідач забирає сина всупереч визначеного графіка, за літній період з сином не відпочивав. Посилаючись на викладені обставини та враховуючи інтереси дитини, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері, визначити порядок участі відповідача у вихованні сина, а саме: - тиждень через тиждень з понеділка по четвер з 18:00 до 20:00, а саме забирати дитину з дошкільного навчального закладу за домовленістю з матір'ю; - тиждень через тиждень з понеділка по п'ятницю з 7.00 год. заводити дитину в дошкільний навчальний заклад; - у встановлений графік приймати участь у батьківських зборах, відвідувати разом з сином дитячі гуртки та приймати участь у додаткових витратах на дитину. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його доходу, що стосується графіку побачення з сином, то не заперечує проти графіку, який визначений у висновку Служби у справах дітей Подільської РДА в м. Києві. Представник Служби у справах дітей Подільської РДА в м. Києві у судовому засіданні надала висновок щодо визначення місця проживання дитини та встановлення графіку участі батька у спілкуванні з дитиною та при постановленні рішення просила врахувати права та інтереси малолітньої дитини. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 08 червня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З пояснень сторін та доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачка з дитиною на даний момент проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). З акту обстеження умов проживання від 19 жовтня 2016 року вбачається, що в малолітнього [PERSON] є окреме місце для сну, дитячий письмовий стіл, шафа для одягу, іграшки, одяг на всі сезони (а.с. 62). З пояснень сторін, а також з наданих ними письмових доказів, встановлено, що згідно розпорядження Подільської РДА в м. Києві визначено графік участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON] (а.с. 11), однак як пояснила позивачка у судовому засіданні, відповідач забирає сина всупереч визначеного графіка, за літній період з сином не відпочивав, у результаті чого у сторін виник спір з приводу визначення порядку спілкування та приймання участі у вихованні дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року №106-6772 вбачається, що Служба вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю та залишити без змін графік побачень батька з дитиною, який затверджений Розпорядженням Подільської РДА в м. Києві (а.с. 70-72). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як пояснив у судовому засіданні відповідач та згідно довідки з місця роботи, [PERSON] працює у ТОВ «Октагон-Аутдор» на посаді юристконсульта та отримує заробітну плату (а.с. 41-42). Позивачка знаходиться на обліку в Подільському РУПСЗН, де отримує допомогу при народженні (а.с. 66) та працює в ПАТ «Київенерго» на посаді адміністратора (а.с. 67). Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 06 вересня 2016 року. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач не заперечує щодо сплати аліментів, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача. Згідно зі ст. 160 СК України місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою сторін. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них уде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При цьому у відповідності до вимог ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. У судовому засіданні встановлено, що на даний час дитина проживає з матір'ю за адресою - [ADDRESS]. З огляду на те, що відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір'ю, враховуючи інтереси та вік дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю теж підлягають задоволенню. При цьому, визначення місця проживання дитини з позивачем не позбавляє відповідача права виховувати та спілкуватися з дитиною. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи висновок Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, а також варіанти можливого спілкування з дитиною батька запропоновані сторонами, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити порядок участі [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] згідно висновку Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації. Із врахуванням віку малолітньої дитини, враховуючи його характеристику, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам [PERSON] У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, сторони не позбавлені можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу участі у вихованні дитини. Що стосується вимог позивачки про встановлення порядку участі батька у додаткових витратах на дитину, то згідно ст. 185 СК України визначено порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Таким чином, позивачка не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитину. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. та з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial