Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], який народився 23 жовтня 2014 року в розмірі однієї чверті його заробітну ( доходу). Позовна заява мотивована тим, що позивач по справі [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У їхній сімї 23 жовтня 2014 року народився син [PERSON]. На даний час вони спільно із чоловіком не проживають. Батько не надає допомоги на утримання дитини, яка проживає із нею. Вона самостійно виховує сина, проте, її матеріальний стан не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Із відповідачем не вдається дійти згоди у питанні добровільного надання ним допомоги на утримання дитини, що призвело до виникнення даного спору між ними. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила задовольнити та заявила клопотання про витребування судом довідки про доходи відповідача за місцем його праці в Торговому центрі «Епіцентр». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо обовязку утримувати сина, а тому визнає його в повному обсязі. 31 січня 2018 року ухвалою суду витребувано в Торговому центрі «Епіцентр» довідку про доходи відповідача [PERSON] за останні шість місяців. Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON],[INFO], який народився у сторін по справі в шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Син [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON]Я за адресою: вул. Валова,4/2 м. Рогатин Івано-Франківська область, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області №96 від 11 січня 2018 року. Згідно довідки ТзОВ «Епіцентр К» від 15 лютого 2018 року №21 дохід працівника [PERSON] за останні шість місяців складає 123\~783 грн. 87 коп. Таким чином в судовому засіданні зясовано, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, який просить позивач. Позивач стверджує, що наявність у неї з відповідачем малолітньої дитини, яку вони зобовязані утримувати до повноліття, є підставою для задоволення позову. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей\~моральний обовязок і найважливіший правовий обовязок їх батьків. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до \~ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік»\~ прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. З набранням чинності 08 липня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»N 2037-VIII відбулися зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Так, з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Крім цього з врахуванням вимог ст.182 СК України суд враховує: стан здоров`я дитини, яка здорова, відповідач є молодою особою працездатного віку, який має регулярний дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини свого доходу. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. \~Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1\~ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1\~\~ст. 430 ЦПК України\~\~ і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями) роз'яснено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Outcome: approved