Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.08.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 180 140.31 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14.59 % річних, строком до 18.08.2025. Згідно договору поруки від 19.08.2008, який був укладений між банком та [PERSON], забезпеченням виконання зобов'язань по кредитному договору виступила порука відповідача [PERSON] Поряд з цим, згідно п. 1.2.-1.4. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у повному обсязі, позичальник і поручитель як солідарні боржники. Згідно п.п. 3.3.1. - 3.3.3. кредитного договору, відповідач [PERSON], зобов'язувався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 2 340,00 дол. США. 18.08.2014 позивачем було направлено вимогу відповідачам з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, проте вимога не була виконана. Станом на 09.07.2014 відповідач має заборгованість сумі 328 325,41 дол. США та 463 394,28 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту: 178 430, 97 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків 149 894, 44 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту 21 734, 56 дол. США, що еквівалентно 253 384, 39 грн. згідно курсу НБУ на 09.07.2014р; штраф за порушення умов кредитного договору 18 014, 03 дол. США, що еквівалентно 210 009, 92 грн. згідно курсу НБУ на 09.07.2014. Відповідно до п. 4.2.4. кредитного договору, позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту. Тому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 328 325,41 дол. США та 463 394,28 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, згідно заяви представника просив слухати справу у свою відсутність, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що не визнає позов в частині вимог до [PERSON], оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 09.07.2014 , який додано до позовної заяви, востаннє відповідач вніс черговий платіж не нижче 2340 доларів США 20.11.2008 . Тобто з 11.12.2008 у позивача виникло право вимагати від відповідача [PERSON] дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту. Позивач повинен був пред'явити до відповідача [PERSON], як поручителя, вимогу про повернення отриманих у кредит коштів до 11.06.2009. Проте таку вимогу позивач пред'явив лише 18.08.2014, більш ніж через 5 років.Порука за договором поруки від 19.08.2008 припинена, починаючи з 12.06.2009. Тому просив застосувати сплив позовної давності в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Комерційний банк "Надра" заборгованості за кредитним договором та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у зв'язку з припиненням поруки та зі спливом позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений, згідно письмових заперечень зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 09.07.2014, востаннє відповідач вніс черговий платіж не нижче 2340 доларів США, як це передбачено п. 3.3.1 договору, 20.11.2008 . Тобто з 11.12.2008 у позивача виникло право вимагати від відповідачів дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Позивач звернувся до суду з позовом 19.12.2014 року, а надає розрахунок пені за період з 09.07.2013 року.Позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення пені за період до 19.12.2013 . Вважає, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 19.12.2013 до 13.06.2014 в сумі, що відповідно до розрахунку складає 13 728,47 доларів США. Вказує, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення умов кредитного договору слід відмовити, а до вимог про стягнення пені за порушення зобов'язання слід застосувати наслідки спливу позовної давності в один рік.Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], то вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню. Тому просив застосувати наслідки спливу позовної давності в один рік до позовних вимог позивача в частині стягнення пені за прострочення сплати кредиту з відповідачів за період з 09.07.2013 по 19.12.2013 в сумі, що відповідно до розрахунку складає 8005,58 доларів США. та штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 18 014,03 доларів США. Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 19.08.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 0А.02.2011 року є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 394/П/74/2008-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 180 140.31 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14.59 % річних, строком до 18.08.2025. Згідно договору поруки від 19.08.2008 додаток 3, який був укладений між банком та [PERSON], забезпеченням виконання зобов'язань по кредитному договору виступила порука відповідача [PERSON] Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків якщо інше не встановлено договором поруки. Поряд з цим, згідно п. 1.2.-1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед банком у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань, вказаних в Кредитному договорі, повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні зобов'язання в цілому. поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 19.08.2008, що підтверджується заявою на видачу готівки. Згідно п.п. 3.3.1. - 3.3.3. кредитного договору, відповідач [PERSON], зобов'язувався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 2 340,00 дол. США. Згідно ст. 526, ст. 530, ч.1 ст. 625, ст. 1049 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в встановлені строки, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 09.07.2014, останній платіж по погашенню заборгованості по тілу кредиту відповідач зробив 20.11.2008 , а по відсотках по кредиту - 27.05.2009 року. Відповідно до п.4.2.4. кредитного договору, позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п.3.3.3 кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У відповідності до ч.1ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Тобто вимоги до відповідача [PERSON], як поручителя, про повернення отриманих у кредит коштів позивач повинен заявити до 11.06.2009, проте таку вимогу позивач пред'явив лише 18.08.2014. Тому порука за договором поруки від 19.08.2008 припинена, починаючи з 12.06.2009. Тому, суд відмовляє позивачу в позові в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Згідно п.З ч.І ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язання позичальником щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.З.3.3. кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3. за виключенням п. 4.3.3.,4.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, за кожен випадок. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що у відповідача станом на 09.07.2014 утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 328 325,41 дол. США та 463 394,28 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту: 178 430, 97 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків 149 894, 44 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту 21 734, 56 дол. США, що еквівалентно 253 384, 39 грн. згідно курсу НБУ на 09.07.2014р; штраф за порушення умов кредитного договору 18 014, 03 дол. США, що еквівалентно 210 009, 92 грн. згідно курсу НБУ на 09.07.2014. Проте, відповідно до розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 09.07.2014 , останній платіж по погашенню основної суми заборгованості по тілу кредиту відповідач здійснив 20.11.2008 в сумі 96,24 доларів США, а по відсотках по кредиту - 27.05.2009 року в сумі 130,38 доларів США. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 09.07.2014 , востаннє відповідач [PERSON] вніс черговий платіж не нижче 2340 доларів США, як це передбачено п. 3.3.1 договору. Відповідно до п. 1 ч. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом 19.12.2014 , а надає розрахунок пені за період з 09.07.2013 року. Позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення пені за період до 19.12.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені з відповідачів за період з 09.07.2013 по 19.12.2013 в сумі, що відповідно до розрахунку складає 8 005,58 доларів США, не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності. Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 19.12.2013 по 13.06.2014 в сумі, що відповідно до розрахунку складає 13 728,47 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідачів штраф за порушення умов кредитного договору, але при цьому в позовній заяві не зазначає, за порушення яких саме підпунктів п. 4.3. договору, нараховано цей штраф, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в даній частині, та порушення ст. 258 ЦК України.. Тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача штрафу за порушення умов кредитного договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial