Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

13.09.12 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа Громадська організація «Садівниче об'єднання громадян «Зелена балка» про встановлення права користування земельною ділянкою та зобов'язання не перешкоджати у праві користування, після уточнення якого просить встановити за [PERSON] право користування проходом і проїздом (сервітуту) на земельну ділянку [ADDRESS] через земельну ділянку [NUMBER], яка належить [PERSON] та розташовані за адресою: [ADDRESS] межі якого 112,7 кв.м, як запропоновано висновком №86/24 Одеського НДІСЕ Мінюстиції України від 26.03.2014 року відповідно до додатку 31, зобов'язати [PERSON] не перешкоджати у праві користування ( сервітуту) проходом, проїздом до земельної ділянки [ADDRESS]. При цьому позивачка посилається на те, що [PERSON], є власницею земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], загальною площею 260 кв.м., яка межує з сусідами земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER], на підставі членства в Садівничому товаристві «Зелена Балка». Дана земельна ділянка належить її родині з 1966 року, про що свідчить довідка сільської ради імені Карла Лібкнехта, с. Чорноморка, про виділення ділянки [PERSON]- діду позивачки на підставі протоколу № 12 від 29.03.1966 року. 03.07.1995 році [PERSON]- бабуся позивача, передала позивачці у власність за рішенням Президії ради об'єднання садівничих товариств Київського району № 177 від 03.07.1995 р.. На свої ділянки позивач з сусідами земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] здійснювали прохід через загальний двір, яким постійно користувалися раніше. Але в даний час, загальний двір та прохід було перегороджено воротами з дверима гр..[PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], який межує з сусідом з земельної ділянки [NUMBER] за адресою: м. Одеса, Садівниче товариство «Зелена балка».Зокрема, безпосередньо через займану відповідачем земельну ділянку проходить загальний прохід до позивачевої земельної ділянки [ADDRESS] та земельної ділянки [NUMBER]. В свою чергу, відповідач не дотримується вимог добросусідства і не дає можливості позивачці користуватися цим проходом, чинить різні перешкоди. Найбільшою з перешкод є те, що він обгородив свою земельну ділянку воротами, що позбавило позивачку можливості пройти до своєї земельної ділянки, а іншої обхідної стежки, окрім проходу через його ділянку не має. Позивачка зверталась до правоохоронних органів також до Прокуратуру Київського району м. Одеси, Київську районну адміністрацію Одеської міської ради та в Одеське міське управління земельних ресурсів. Листом від 04.08.2011 року позивачку повідомлено, що [PERSON] дійсно володіє земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] на підставі державного акта на право власності на землю (Рішення Таїровське сільській раді від 02.11.2001 року за № 525). Важливим є те, що згоду на приватизацію земельної ділянки [PERSON], позивачка, як співкористувач та член садівничого товариства, не давала ні в письмовому, ні в усному вигляді, також як і її сусіди-співвласники. Якщо в нього і є якісь письмові договори, або наші підписи, то вони були підроблені, а значить документи по приватизації не відповідають нормі закону і підлягають перевірці. Порушення права позивачки у користуванні продовжується, вона не можу користуватися і володіти своєю земельною ділянкою [ADDRESS] в повній мірі. При узгодженні в приватизації інспектор Управління земельних ресурсів м. Одеси зобов'язаний був узгодити межі ділянок, які межують з ділянкою, [PERSON], а також визначити межі ділянки загального двору, для безперешкодного користування спільним двором між всіма сусідами. Тобто, на даний час виникнув спір між [PERSON] та [PERSON], який перешкоджає позивачці у проході до земельної ділянки [ADDRESS], бо він самовільно перегородив загальний двір та прохід, який існував згідно плану земельних ділянок Садівничого товариства «Зелена балка, від 20.06.1995 р., тому має бути встановлено право користування загальним проходом, через який позивачка з сусідами земельних ділянок [NUMBER], та [NUMBER] потрапляє до своїх земельних ділянок, що розташована за адресою: м. Одеса, с. Чорноморка, Садівниче товариство «Зелена балка», що стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності,надала до судового засідання заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить справу розглядати за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в сдове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи ГО «Садівниче об'єднання громадян «Зелена Балка» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Президії ради об'єднання садівничих товариств Київського району м.Одеси №177 від 03.07.1995 року [PERSON] є власницею земельної ділянки [ADDRESS] площею 260 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Одеса, с.Чорноморка, Садівниче товариство «Зелена Балка». [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №085483 виданий 19.11.2001 року належить земельна ділянка площею 0,0619 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. На підставі технічного паспорту, виданого КП «ОМБТІ та РОН» [PERSON] станом на 22.12.11 року, вказано, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] знаходяться будівлі: садовий будинок літ. «А»; літня кухня літ. «Б»; гараж літ. «Б»; №1 мостіння. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, щодо користування земельними ділянками та безперешкодного доступу до проїзду, проходу до своїх земельних ділянок. Ухвалою суду від 13.02.14 року вдруге призначено судову земельно- технічну експертизу на вирішення якої поставлене питання щодо встановлення можливості та меж надання права користування (сервітут) за [PERSON] проходом, проїздом стосовно земельної ділянки, яка належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку судової земельно- технічної експертизи №86/24 Одеського НДІСЕ Мінюстиції України від 26.03.2014 року наданий варіант, що передбачає безперешкодний прохід, проїзд [PERSON] до земельної ділянки [ADDRESS] через ділянку [NUMBER], що належить [PERSON] шляхом встановлення сервітуту на право проїзду, проходу за існуючим шляхом, межі земельної ділянки 112,7 м на який пропонується відповідно до висновку ОНДІСЕ встановити сервітут. Графічні межі сервітуту відображені в датку 31 до експертного висновку №86/24 ОНДІСЕ від 26.03.14 року. Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природніх ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч.1 ст. 402 ЦК України передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом або рішенням суду. Ст.. 99 Земельного кодексу України, яка визначає перелік видів права земельного сервітуту, передбачає наявність сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобам по наявному шляху. Як зазначено в п.1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету країни із земельних ресурсів 18.05.2010 376 , межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" , - згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників. Зі змісту статей 103, 106 ЗК України вбачається, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати від власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлення порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS], повинно бути визначено у відповідності до судової земельно-технічної експертизи, якою визначено варіант безперешкодного проходу, проїзду [PERSON] до своєї земельної ділянки через земельну ділянку, що належить [PERSON] шляхом встановлення сервітуту на право проїзду, проходу по наявному шляху, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать також й витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, а також відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 329,30 гривень та витрати по проведенню експертного дослідження у розмірі 2116,80 гривень.

Outcome: approved