Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті навчання у сумі 5394,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом ХНУВС від 22.06.2011 № 316 відповідача з 21.06.2011 прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якостіздобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад"юнктурою за спеціальністю 12.00.05 - трудове право; право соціального забезпечення на платній основі. Між відповідачем та Університетом 21.06.2011 укладено договір №12/2011 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Проте всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 01.03.2013 № 91 відповідача відраховано у зв'язку з невиконанням індивідуального плану, згідно з Положенням про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів у вищих навчальних закладах МВС України від 28.04.2006 №421. Згідно Довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 14.03.2018 № 4/385д загальна сума заборгованості на день звільнення відповідача становить 5394,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.04.2018 року провадження у вказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлені ухвалою строки відзив на позов не надала, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 22.06.2011 № 316 відповідача з 21.06.2011 прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якостіздобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад"юнктурою за спеціальністю 12.00.05 - трудове право; право соціального забезпечення на платній основі. Між [PERSON] та Університетом 21.06.2011 укладено договір №12/2011 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Згідно п. 1.1. договору Університет зобов'язується надавати Замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад"юнктурою, для складання кандидатських іспитів, а Замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим Договором та оплатити послуги за ціною, встановленою Договором. Згідно п. 3.2 договору Замовник зобов'язаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3807,61 грн. В той же час, в порушення вказаних положень договору плата за навчання не надійшла, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 01.03.2013 № 91 відповідача відраховано у зв'язку з невиконанням індивідуального плану, згідно з Положенням про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів у вищих навчальних закладах МВС України від 28.04.2006 №421. Згідно Довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг від 14.03.2018 № 4/385д загальна сума заборгованості на день звільнення відповідача становить 5394,11 грн. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved