Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

23.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], в якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд прийняти рішення, яким визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова VIN: [NUMBER], укладену між [PERSON] та [PERSON], за результатами якої ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року було видано довідку-рахунок серії ВІА №175836, визнати недійсною довідку-рахунок серії ВІА №175836, видану ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року, стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Позов мотивує тим, що 13.09.2003 року між нею, позивачкою [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Однак в подальшому, у зв'язку із припиненням між ними шлюбних відносин та на підставі рішення Шевенківського районного суду м.Львова від 14.10.2014 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] ними було набуто спільне майно. Зокрема, у листопаді 2003 року ними за кошти, які були надані батьком позивачки, було придбано автомобіль Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова VIN: [NUMBER], який було зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON] Однак, як дізналась позивачка лише згодом, ще у лютому 2014 року [PERSON] здійснено перереєстрацію вказаного автомобіля (відчуження) на його батька, відповідача [PERSON], на підставі довідки-рахунку серії ВІА №175836 від 25.02.2014 року. Оскільки правочин вчинений відповідачем [PERSON] без письмової згоди позивачки, як дружини, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в заяві доводи та наголосила, що їй не було нічого відомо про той факт, що відповідач [PERSON] продав автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску, що перебував у їхній з колишнім чоловіком спільній власності, своєму батькові, відповідачу [PERSON], оскільки вона не давала письмової згоди на здійснення такого правочину. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги своєї довірительки та додатково пояснила, що спірний автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску, згідно положень законодавства, є цінним майном, а тому на його відчуження необхідна письмова згода його співвласника, якою є позивачка у справі [PERSON], оскільки таке авто є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що спірний автомобіль дійсно був придбаний ним та позивачкою [PERSON] у шлюбі, такий був спільною сумісною власністю, але рішення відчужити це авто його батькові, відповідачу [PERSON], колишнє подружжя приймало спільно. Позивачці було відомо, що [PERSON] придбав у них автомобіль ще у 2009 році та надав їм кошти в сумі 23500 доларів США для покупки іншого нового автомобіля. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що купував автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску у свого сина [PERSON] та його дружини [PERSON] з їхньої взаємної згоди, про таку купівлю було відомо усім, і батькам позивачки в тому числі. Знав, що спірний автомобіль діти довгий час не могли продати і мали бажання купити новіше, вищого класу авто. З метою допомогти купив у них цей автомобіль та надав кошти в розмірі необхідному для покупки нового автомобіля, хоча вартість спірного автомобіля була втричі меншою. Вважає позов безпідставним, просить у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні виступила проти задоволення позову та наголосила, що відповідно до положень Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Оскільки в судовому засіданні відповідачами було доведено той факт, що спірний правочин був вчинений в інтересах сім'ї сторін, то вважає, що в задоволенні вимог позивачки слід відмовити за їх безпідставністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних мотивів. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який тривав з 13.09.2003 року до 14.10.2014 року. У шлюбі, а саме в листопаді 2003 року, сторони придбали автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова VIN: [NUMBER], який було зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України від 18.12.2003 року. У відповідності із положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з ним не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що спірний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] придбаний сторонами в шлюбі, отже, відповідно до приписів ст.ст. 60,65 СК України, він вважається спільною сумісною власністю подружжя. В жовтні 2009 року відповідач [PERSON], на підставі Тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER], виданого Самбірським МРЕВ від 20.10.2009 року, відчужив автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова VIN: [NUMBER] своєму батькові, відповідачу [PERSON] 19.10.2009 року, напередодні тимчасової реєстрації спірного автомобіля, відповідач [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] кошти в сумі 23500 доларів США, що стверджується копією розписки від 19.10.2009 року. Того ж місяця, а саме 27.10.2009 року, колишнє подружжя [PERSON], на підставі біржової угоди укладеної 27.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON], придбали автомобіль марки Volksvagen Passat 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER]. Відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на придбаний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в лютому 2014 року в ДАІ м.Львова, що стверджується довідкою-рахунком від 25.02.2014 року. Отже, до моменту перереєстрації спірного автомобіля такий перебував у користуванні відповідача [PERSON] більше чотирьох років. Згідно із ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Частиною 4 ст. 203 ЦК України визначено загальне правило вчинення правочину у формі встановленій законом. В той час, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення не може грунтуватись на показаннях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Правова позиція ВСУ від 08.04.2015 року сформульована за наслідками розгляду цивільної справи №6-7цс15, через призму аналізу аналогічних правових норм, роз'яснює що чинним законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, і тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] та за їх клопотанням відповідачі [PERSON] і [PERSON] під присягою надали суду показання, якими підтвердили, що спірний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був куплений відповідачем [PERSON] у колишнього подружжя [PERSON] ще у 2009 році з тієї причини, що молоде подружжя мало намір придбати новіше, з кращими характеристиками, а відповідно і дорожче авто, однак через неможливість продати спірний автомобіль третім особам та брак коштів, свідки [PERSON] та [PERSON] вирішили допомогти сім'ї сина, придбавши у них старий автомобіль та надавши необхідні кошти для купівлі нового. Крім того, свідки наголосили, що позивачці [PERSON] достеменно було відомо про обставини за яких відповідач [PERSON] придбав спірне авто та, що позивачка, знаючи про стан матеріального забезпечення їхньої з відповідачем [PERSON] сім'ї, розуміла, що такий правочин здійснюється лише в інтересах та на користь сім'ї, а тому була зацікавлена у продажі спірного автомобіля на що неодноразово висловлювала свою усну згоду. Крім того, свідок [PERSON] пояснив, що не перереєстровував спірний автомобіль на своє ім'я протягом більше як чотирьох років, оскільки не мав можливості сплатити 15% від вартості авто податку, і здійснив перереєстрацію лише у 2014 році, коли розмір відповідного податку зменшився до 1%. Суд вважає показання допитаних в судовому засіданні свідків правдивими, такими, що перебувають у логічному зв'язку із наявними в матеріалах справи доказами та встановленими в ході розгляду справи обставинами. Показання допитаних свідків тільки підтвердили факт вчинення відповідачем [PERSON] правочину з продажу автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності подружжя, без письмової згоди позивачки, однак в інтересах їхньої сім'ї. У відповідності із вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки розцінює доводи позивача такими, що не підтверджені жодними наявними в матеріалах справи доказами. Більше того, суд вважає угоду купівлі-продажу спірного автомобіля дійсною, оскільки попри недотримання відповідачами письмової форми укладення такої, позивач своїми діями підтвердила надання на її здійснення іншої, зокрема, усної згоди. До такого висновку суд дійшов, встановивши в судовому засіданні, що автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] після повного розрахунку більше як чотири роки знаходився у володінні та користуванні відповідача [PERSON], а позивачка протягом цього часу жодних дій щодо оспорювання законності володіння спірним авто [PERSON] не вчиняла, як і не зверталась до нього із вимогою повернути належне, на її думку, їй майно. Отже, суд не може визнати недійсними угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузова VIN: [NUMBER], за результатами якої ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року було видано довідку-рахунок серії ВІА №175836 та довідку-рахунок серії ВІА №175836, видану ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року. Таке рішення, на думку суду, відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про неможливість задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed