Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

03.06.2014 року позивач Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа прокуратура Голосіївського району м. Києва, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та накладення арешту на житло та майно дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що матір малолітнього [PERSON] померла, а батько батько [PERSON], не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків. Опікуном малолітньої дитини призначено дідуся дитини [PERSON], який добросовісно виконує свої обов'язки по догляду за дитиною. Вказав, що за рішенням суду малолітнього [PERSON] було відібрано у батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Водночас наразі, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виправився та своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку сина не виконує, не дбає про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується, не дбає про засвоєння загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей, позивач просив позбавити останнього батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. Крім того, оскільки обов'язок утримувати дітей покладено на батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину, з урахуванням того, що відповідач є особою працездатного віку, позивач також просив стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна дитини - [PERSON]. Також, посилаючись на те, що малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], таким чином, має право на користування вказаним житловим приміщенням, позивач просив накласти заборону на відчуження вказаного майна до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що відповідач дій, спрямованих на повернення дитини на своє утримання та виховання, не здійснив. За таких обставин, Орган опіки та піклування вважає, що в інтересах дитини залишити її в родині, де вона проживає останній час, а батька позбавити батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні щодо позбавлення його батьківських прав заперечував. Зазначив, що не здійснював належного догляду за сином через життєві обставини, оскільки мав тяжкохвору дружину, а наразі доглядає за матір'ю. Вказує, що має намір утримувати свого сина, не заперечує проти стягнення аліментів. Разом з тим, повідомив, що останній раз бачив сина в 2013 році. Представник третьої особи прокуратури Голосіївського району м. Києва в судовому засіданні, з урахуванням викладених представником Органу опіки та піклування обставин, вважала позов таким, що підлягає задоволенню. Зазначила, що умови, в яких наразі проживає дитина, більш належні, ніж за місцем проживання відповідача. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов вважає таким, що підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 25.07.2013 року. (а.с. 8) Як встановлено з Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], матір малолітнього [PERSON] - [PERSON], померла [INFO]. (а.с. 15) Відповідач [PERSON] в період з 18.03.2006 року по 18.09.2013 року відбував покарання в Установі державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується Довідкою Серія [NUMBER], виданою Бучанською ВК-85 Київської області від 18.09.2013 року. (а.с.8) Оскільки матір малолітнього [PERSON] померла, а батько не міг виконувати обов'язку по догляду за дитиною, Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №355 від 25.06.2013 року [PERSON] було надано статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №439 від 01.08.2013 року [PERSON] було призначено над опікуна - дідуся [PERSON]. (а.с. 26) Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, а саме довідки Виконавчого комітету Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №224 від 18.03.2014 року, характеристики малолітнього [PERSON] від 09.04.2014 року СЗШ І-ІІ ступенів с. Куна, батько дитини [PERSON] покладених на нього чинним законодавством обов'язків не виконує, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується, не дбає про засвоєння загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших цінностей. Відповідно до Висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100-3515 від 16.05.2014 року, вбачається, що малолітній [PERSON] перебуває на вихованні та утриманні опікуна - дідуся [PERSON], з яким проживає разом після смерті матері [PERSON]. [PERSON] добросовісно виконує обов'язки по догляду за підопічним, що підтверджується забраними документами та Актом перевірки житлово-побутових умов №13-49 від 03.10.2013 року. Відносно батька дитини [PERSON] наявне судове рішення про відібрання сина без позбавлення батьківських прав. Незважаючи на вказане, останній продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків, участі в вихованні сина не бере. За місцем проживання малолітньої дитини створені належні умови для життя та розвитку. З огляду на викладене, Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків, з огляду на що вбачає необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи, що [PERSON] є особою працездатного віку, разом з тим офіційно не працює, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця на користь опікуна [PERSON], оскільки відповідач має фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи рішення про накладення заборони на відчуження майна, право користування яким має малолітній [PERSON], а саме квартири за адресою [ADDRESS], суд керувався наступним. Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як вбачається з Довідки КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» від 24,04.2013 року за №806, малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Таким чином, вбачається, що останній має право користування вказаним житловим приміщенням. З метою збереження житла малолітньої дитини, Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №355 від 25.06.2013 року рекомендовано Голосіївському РВ ГУ ДМС України в м. Києві утриматися від здійснення будь-яких правочинів відносно вказаного майна. За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечити збереження житла малолітнього [PERSON], суд вбачає підстави для накладення заборони відчуження на вказане майно до досягнення останнім повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved