Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй на праві власності житловим будинком № 12 по вул. Ярослава Мудрого (Пролетарській) в с. Киселівка Снігурівського району Миколаївської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач її колишня невістка, за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає більше одного року без поважних причин. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 12 по вул. Ярослава Мудрого (Пролетарській) в с. Киселівка Снігурівського району Миколаївської області. На підтвердження такого позивачем надано копію договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 18 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 2-1747 (а.с.6). Згідно з довідкою завідувача Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області імя позивача перейменовано з «Василіси» на «Василину» (а.с.13). 06 квітня 2007 року за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Киселівка, вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 12, посвідчено реєстрацію місця проживання [PERSON] бувшої невістки позивача, що підтверджується адресними довідками Виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївській області та Вітовського РС УДМС України в Миколаївській області (а.с.22-24). Актом депутата Виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, датованого 26 лютого 2018 року, посвідчено, що [PERSON] за місцем реєстрації по вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 12 в с. Киселівка Снігурівського району Миколаївської області зареєстрована, але не проживає з травня 2017 року (а.с.8). Крім того, як вбачається з рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] (сином позивача) та [PERSON] розірвано (а.с.7). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у Постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. \~У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання з травня 2017 року, тобто понад один рік, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідачки в утриманні будинку чи виявлення нею інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved