Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача з урахування заяви про уточнення позовних вимог в редакції від 19 жовтня 2015 року про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ. Вважаючи, що ними як подружжям за спільні кошти було набуто майно, відтак воно має належати їм на праві спільної сумісної власності й поділено. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ. Вважаючи, що ними як подружжям за спільні кошти було набуто майно, відтак воно має належати їм на праві спільної сумісної власності й поділено. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 13 травня 2015 року (а.с.24 том 1), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити: визнати: автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4", 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; пакет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук початковою вартістю 126 000 грн. та Алчевського металургійного комбінату у розмірі 595 000 штук початковою вартістю 139 825 грн.; кошти, які зберігались на депозитних рахунках подружжя в розмірі 171 408 доларів 87 центів США - спільною сумісною власністю його та [PERSON], відповідно за правилами поділу майна, за ним залишити право власності на: автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4", 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], а за [PERSON] залишити право власності на пекет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук початковою вартістю 126 000 грн. та Алчевського металургійного комбінату у розмірі 595 000 штук початковою вартістю 139 825 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь 25 704 доларів 43 центи США, як різницю неповернутих відповідачкою коштів, що зберігались на депозитних рахунках подружжя (171 408 доларів 87 центів США/2 = 85 704 доларів 43 центи США - 60 000 доларів 00 центи США = 25 704 доларів 43 центи США); у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом [PERSON], діючий на підставі довіреності від 05 травня 2015 року (а.с.28 том 1), зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4", 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], у розмірі 83 975 грн. 00 коп., який був придбаний подружжям за 167 950 грн. 00 коп.; а також 431 599 грн. 00 коп. - грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на заробітну плату [PERSON], яку він отримав у загальній сумі 863 198 грн. 00 коп. за період шлюбу; у задоволенні первісного позову просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям; в шлюбі перебували з 21 червня 2008 року (а.с. 85 том 1), який розірвано 28 лютого 2012 року (а.с.86 том 1). Від шлюбу дітей не мають. У період шлюбу сторонами набуто: автомобіль "MITSUBISHI Outlander 2.4", 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 87 том 1); грошові кошти, що зберігались на депозитних рахунках подружжя, а також кошти отримувані у вигляді заробітної плати. Оскільки вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов»язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя». Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що шлюбного договору у сторін немає. Судом надана правова оцінка запропонованого сторонами порядку поділу майна, та вважає, що останні заслуговують на увагу й можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення. Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України за положенням якої суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, судом запропоновано позивачу вчинити процесуальні дії за правилами ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України щодо сплати грошової компенсації вартості частини автомобіля відповідачці та внесення суми коштів на депозитний рахунок суду, проте позивач відмовився. Відтак, за відсутності згоди позивача сплати ним відповідачці грошової компенсації, - є всі підстави визнати ідеальними частки сторін щодо автомобіля "MITSUBISHI Outlander 2.4", 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], рівними, без реального поділу й залишити його у їх спільній частковій власності. Позивач в судовому засіданні не довів, що пекет акцій Луцького автомобільного заводу у кількості 105 000 штук, початковою вартістю 126 000 грн., та Алчевського металургійного комбінату у розмірі 595 000 штук, початковою вартістю 139 825 грн., зареєстрованих на ім»я [PERSON] входить до спільної власності подружжя, а тому не може бути предметом поділу. До складу майна, що підлягає поділу включається майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та придбане за час шлюбу, а оскільки судом встановлено те, що останнє придбане [PERSON] до шлюбу, відповідно останнє не входить до його складу при поділі, й вважається її особистою власністю. Не підлягають поділу грошові кошти, що зберігались на депозитних рахунках подружжя у загальній сумі 171 408 доларів 87 центів США, оскільки ці кошти були зняті з рахунків до розірвання шлюбу, що підтверджується виписками по особовим рахунках сторін, відтак спрямовані на потреби сім»ї (а.с.107-120, 170-180 том 1, 37, 38-43, 45-51 том 2). Й суд вважає позицію позивача щодо того, що ним віддавались всі зароблені та заощаджені кошти дружині для їх подальшого управління, хибною й недоведеною, оскільки, як вбачається із виписки руху коштів по депозитним вкладам, ним відкриті рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк» відразу після розірвання шлюбу з квітня по листопада 2012 року в загальній сумі 290 093 доларів США (а.с.19-36 том 1). Окрім того, не можуть бути поділені кошти подружжя, отримувані ними (одним з них) в якості заробітної плати, оскільки останні мають бути акумульовані в певне майно, й оскільки подружжя вело спільне господарство, що ними не спростовується, ці кошти витрачені на потреби сім»ї, відтак не підлягають поділу. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в частині поділу майна є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 68-71 СК України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя»,

Outcome: partial