Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

03.12.2018 року позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Агросад 2016» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказує на те, що в 2011 році між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки строком на 10 років. Згодом відповідач у період чинності раніше укладеного договору уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Агросад 2016». Вважає, що відповідач не мала права передачі належної їй земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки з урахуванням додатково укладеної угоди, таке право до 2031 року належало позивачу. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 30.12.2016, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агросад 2016» ( ЄДРПОУ 40920469), строком на 7 років щодо земельної ділянки розміром 2,3679 га, кадастровий номер 6823982200:03:022:0023, розташованої на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області, стягнути з відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача та відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду направила заяву в якій позовні вимоги визнали повністю. Представник відповідача ТОВ «Агросад 2016» в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Судом встановлено, що 30.09.2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренд землі №191, відповідно до якого Орендодавець ( [PERSON] ) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,3679 га, розташовану на території Горицької сільської ради строком на 10 років. Вказаний Договір 29.03.2012 року був зареєстрований у встановленому законом порядку за №682390004003481. Згідно листа Управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницькій області від 24.09.2018 р., згідно якого станом на 01.01.2013 земельна ділянка з кадастровим номером 6823982200:03:022:0023 дійсно перебувала в оренді ТОВ «Горинь Агро». Водночас, відповідач передала за договором оренди б/н 30.12.2016 належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 6823982200:03:022:0023 в платне користування строком на 7 років ТОВ «Агросад 2016», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2018 року. Разом з тим, 17.07.2018 року [PERSON] уклала додаткову угоду до договору оренди землі від 30.09.2011 № 191 за умовами якої строк оренди земельної ділянки продовжено до 29.09.2031 року. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що [PERSON] , маючи зобовязання за укладеним договром оренди земельної ділянки із ТОВ "ГОринь Агро" , безпідставно, уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування ТОВ «Агросад 2016». Також суд приймає до уваги фактичне визнання [PERSON] заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved