Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] . Позивач є пенсіонером, непрацездатною, інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням-ураженням центральної нервової системи,29.08.2018 р. перенесла операцію у зв`язку з діагнозом: «Внутрішньо мозковий абсцес лівої лобової частки». Розміру пенсії, яка призначена їй з 2019 року, недостатньої для задоволення її життєвих потреб, сплати комунальних послуг та оплати лікування. Як зазначає позивач, у зв`язку із захворюванням їй призначене лікування високої вартості,задля чого щомісяця необхідна грошова сума 12\~000, 00 15\~000, 00 грн. для придбання призначених ліків,які мають значну вартість. Відповідач працює та має стабільний дохід, не перебуває у шлюбі, дітей не має, однак добровільної допомоги позивачу не надає. Посилаючись на те, що вона потребує матеріальної допомоги з боку сина, яку він має можливість надавати і зобов`язаний це робити, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 4\~000, 00 грн. щомісячно з дня подання позову до суду і довічно та додаткові витрати на лікування у розмірі 4\~000, 00 грн. щомісячно з дня подання позову до суду і довічно. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 08.04.2019 року. Відповідач [PERSON] відзиву на позов, клопотання про розгляд справи з викликом осіб,заяв іншого змісту не подавав,клопотань від учасників справи не надходило. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що надано копія свідоцтва про народження. Сторони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відмітками у їх паспортах. З 11.12.2018 р. [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.01.2020 року, про що надана копія довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 250056. Відповідно до медичної довідки, виданої 07.09.2018 року КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з 28.08.2018 року по 07.09.2018 року з діагнозом: «Внутрішньомозковий абсцес лівої лобової частки. Дислокаційний синдром. Сенсомоторна афазія. Правобічний геміпарез 3,5 б. Синдром когнітивної дисфункції. Лікворно-гіпертензійний, вестибуло-атактичний синдром. Імунодефіцитний стан", 29.08.2018 виконана операція. Згідно з копії консультаційного висновку спеціаліста від 07.09.2018 року позивачу рекомендовано приймати медичний препарат "Біовен 10%" по 150 мл ( 1 раз на місяць 4 рази). Як вбачається з копії посвідчення, виданого Шевченківським об`єднаним управлінням ПФУ м. Запоріжжя позивачу призначено пенсію по інвалідності на термін з 10.12.2018 року по 31.03.2019 року, однак розмір пенсії не зазначено. З наданих позивачем копій чеків вбачається, що позивач витрачає кошти на придбання ліків. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, на підставі якої був заявлений позов, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно з статтею 204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. За вимогами ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі, і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі ,лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, становить 1497 грн., з 1 липня - 1564 грн., з 1 грудня - 1638 грн. Як роз`яснено у п. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК ( 2947-14 ) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб він аліментів не сплачує. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Окрім того судом не встановлено підстав для звільнення відповідача, як сина від утримання матері, як непрацездатної особи, обов`язок по утриманню якого покладено на нього згідно чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання та додаткових витрат на лікування. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд враховує, що позивач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, яку їй встановлено строком до 01.01.2020 року, потребує лікування та матеріальної допомоги, інших дітей не має, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який не одружений, дітей не має, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1\~000, 00 грн. щомісячно та додаткові витрати на лікування у розмірі 1\~000, 00 грн. щомісячно з дати подання позову до суду і до 01.01.2020 року,оскільки їй не встановлено інвалідності безстроково,так само як і не підтверджено необхідності лікування за призначенням лікаря з придбанням ліків,що мають значну вартість,довічнно. Підстав для задоволення позову у більшому розмірі на час розгляду справи не встановлено,оскільки позивач не довела наявності у відповідача доходів та джерела їх отримання у такому розмірі,з якого 8000 гр.можливо стягнути на її користь без порушень прав відповідача, який мешкає раом з нею,та не довела доказами факт його ухилення від надання їй будь-якої,в тому числі,побутової,допомоги. За приписами\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial