Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

01 вересня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області, Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював в Покровській центральній районній лікарні з 1999 року на різних посадах, а у періоди з 01.01.2012 року по 29.12.2017 року - на умовах контракту, який тричі переукладався, працював на посаді головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. 12.04.2019 року розпорядженням Покровського міського голови № 129 pro від 12.04.2019 року «Про припинення виконання обов`язків» з цієї дати припинено виконання ним обов`язків головного лікаря у зв`язку з призначенням головного лікаря. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року у цивільній справі № 235/2741/19 його позов було задоволено частково: визнано незаконним звільнення з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України; розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано; його поновлено на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні; стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн; стягнуто з Покровської міської ради на його користь 10 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди; стягнуто на його користь з Покровської міської ради судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, з Покровської центральної районної лікарні - судові витрати в розмірі 3 942,10 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року скасовано: в задоволенні його позовних вимог про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року скасовано: рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на безстроковий характер його трудового договору, в іншій частині рішення залишено без змін. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року, яке на підставі постанови Верховного Суду від 04.03.2020 року набрало законної сили 04.03.2020 року, видано виконавчі листи, в тому числі виконавчий лист про поновлення його на роботі в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ. З виконання вказаного виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції 24.04.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61955319. Покровською міською радою на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 61919213 від 24.04.2020 року повідомлено про неможливість виконання рішення суду про поновлення його на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ у зв`язку з припиненням її діяльності. Разом з тим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Покровська центральна районна лікарня (ЄДРПОУ 01990884, дата запису про державну реєстрацію припинення 02.07.2019 року № 12711120036000143) з 02.07.2019 року припинила свою діяльність в результаті перетворення. Юридичною особою-правонаступником стало Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ 01990884, дата запису державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, 02.07.2019 року № 12711450000002404). Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 40 та ч. 1 ст. 235 КЗпП позивач вважає, що Покровська міська рада Донецької області повинна була запропонувати йому або призначити його на рівнозначну посаду тій, що він займав до звільнення з роботи у новоутвореній установі шляхом переводу. Крім того, ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2020 року у цивільній справі № 235/2741/19 змінено спосіб виконання рішення у виконавчому провадженні № 61919213 від 24.04.2020 року, відкритому за виконавчим листом по цивільній справі № 235/2741/19, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 22.04.2020 року на примусове виконання рішення від 06.06.2019 року про поновлення на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. Застосовано інший (новий) захід примусового виконання (реалізації) рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року по справі № 235/2741/19 в спосіб поновлення його на роботі виконуючим обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування! Покровської міської ради Донецької області. Але дотепер вищевказане рішення про поновлення його на роботі не виконано Покровською міською радою Донецької області. Більше того, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року про поновлення його на роботі мало б бути виконано негайно, тобто вже 07.06.2019 року, чого не було зроблено до 01.10.2019 року до часу скасування цього рішення Донецьким апеляційним судом. Відповідно до вимог ст.236 КЗпП України з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки поновлення на роботі працівника, оскільки він отримував заробітну плату за рахунок фонду оплати праці Покровської ЦРЛ, який в свою чергу формується за рахунок бюджетних коштів. Період затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі за період з 02.06.2020 року по 31.08.2020 року складає 62 робочі дні. Розмір середньоденної заробітної плати складає 984,43 грн, розмір середньомісячної заробітної плати складає 19 688,60 грн, вказані обставини встановлені рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.06.2019 року. Тобто, сума середнього заробітку, який підлягає стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 61034,66 грн. (984,43 х 62 робочі дні). У зв`язку з підготовкою та захистом у судовому порядку своїх прав ним понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн, які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з Покровської міської ради Донецької області. У зв`язку з підготовкою та захистом у судовому порядку своїх прав ним також понесені судові витрати у вигляді оплати витрат на професійну правничу допомогу. Так, 28.08.2020 року між ним та адвокатом Янюком В.Ю. укладено договір про надання правової допомоги, згідної якого останнього уповноважено бути його представником з наданням певного обсягу повноважень (п.1.1. договору), у тому числі представляти його інтереси за даною позовною заявою до Покровської міської ради, Покровської центральної районної лікарні. Оплата за ці послуги відповідно до п. 4.1 договору складає 8000,00 гривень. Додатком № 1 до даного договору визначено обсяг послуг, які адвокат зобов`язався надати у зв`язку з наданням правової оцінки законності його звільнення, підготовкою позовної заяви та розглядом цивільної справи у суді. Оплата та цим договором проведена ним 28.08.2020 року відповідно до додатку № 1 до договору, акту про оплату послуг та квитанції, згідно якого адвокат одержав від нього оплату за надану правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. На підставі наведеного позивач просив стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 02.06.2020 року по 31.08.2020 в сумі 61034,66 грн, стягнути з Покровської міської ради Донецької області на його користь судовий збір у сумі 840,80 грн, а також судові витрати у вигляді оплати витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. 01 вересня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 02 вересня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01 жовтня 2020 року. 22 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Покровської міської ради Донецької області, згідно якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав: Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року частково задоволені позовні вимоги [PERSON] , зокрема, визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 про «Про припинення виконання обов`язків» скасовано, поновлено [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] 10 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3 942,10 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року скасовано, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області змінено: виключено з мотивувальної частини рішення посилання на безстроковий характер трудового договору [PERSON] , в інший частині рішення залишено без змін. На виконання вищевказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 61955319. Позивач, посилаючись на п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначає, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Разом з тим, на думку представника відповідача, застосування у даному випадку на п. 19 вищевказаної постанови Пленуму є необґрунтованим, так як позивача було звільнено не за п.1 ст.40 КЗпП України, і даний трудовий спір не пов`язаний зі звільненням позивача за п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, позиція позивача щодо обов`язку міської ради запропонувати рівнозначну посаду, що він займав до звільнення, є необґрунтованою. Необґрунтованість позиції позивача також полягає і в тому, що позивач зазначає, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді у підприємстві-правонаступнику Покровської ЦРЛ, чого міською радою не здійснено, а також вважає рівнозначними посади головного лікаря Покровської ЦРЛ та генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. За рішенням суду [PERSON] поновлено на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. Разом з тим, всупереч ст. 83 ЦПК України до заяви не додано доказів того, що обсяг прав, обов`язків, повноважень в.о. головного лікаря Покровської центральної міської лікарні, якими він був наділений до реорганізації, та після її проведення, тотожній правам, обов`язкам та повноваженням генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування. Тобто позивач вважає, що змінилась тільки назва посади, але розділ 7 Статуту КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» містить основні повноваження, права та обов`язки генерального директора цього підприємства, які суттєво відрізняються від повноважень головного лікаря Покровської ЦРЛ, викладені в розділі V. Управління Статуту Покровської ЦРЛ (що діяв на час звільнення [PERSON] ). Крім того, також існує різний порядок призначення на ці посади. Призначення на посаду генерального директора здійснюється відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 № 1094, відповідно до норм якої передбачено, що орган управління тимчасово (з дня виникнення вакантної посади до призначення керівника закладу за результатами конкурсу) покладає виконання обов`язків керівника закладу на особу з числа штатних працівників закладу. На теперішній час [PERSON] не є працівником КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування». Призначення та звільнення ж на посаду головного лікарня згідно Статуту Покровської ЦРЛ здійснюється розпорядженням міського голови. Таким чином, посада генерального директора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не є рівнозначною посадою тієї, що позивач займав до звільнення з роботи. Крім того, на теперішній час позивач згідно рішення суду підлягає поновленню на посаді в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ, а не на посаду гендиректора КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», тому на теперішній час виконати рішення суду з об`єктивних причин неможливо, а саме поновити позивача на неіснуючій посаді неможливо. Позивач посилається на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/2741/19 щодо зміни способу виконання рішення , але дана ухвала Красноармійського міськрайонного суду Донецької області віл 24.04.2020 року не набрала законної сили та оскаржується Покровською міською радою Донецької області. Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст.59 Конституції України. Відповідні зміни до Конституції України були внесені з урахуванням висновків, зроблених Венеціанською комісією в п. 11 проміжного висновку «Щодо запропонованих змін до Конституції України в частині правосуддя» від 24.07.2015 р. № 803/2015. Статтею 133 ЦПК України також передбачені витрати саме на професійну правничу допомогу. У якості доказу про надання професійної правничої допомоги позивач додає до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 28.08.2020 року, але додаток № 1 надається до договору про надання правової допомоги від 28.08.2020 року, а не до договору про надання правничої допомоги від 28.08.2020 року. Відповідно до п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги від 28.08.2020 року передбачено, що детальний перелік послуг та термін їх надання викладений у Додатку ! до цього Договору. Наданий Додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 28.08.2020 року, який взагалі не передбачений цим Договором, містить перелік наданих послуг, в тому числі зазначена участь у розгляді цивільної справи в суді на всіх стадіях, в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (фактично за часом участі), за що здійснена оплата у розмірі 3000 грн, що фактично ще не відбулася. Акт про оплату послуг відповідно до Додатку 1 до Договору про надання правової допомоги від 28.08.2020 року містить посилання на Додаток 1 до договору, але вказаний додаток 6не містить переліку наданих послуг. Судова практика свідчить, що при вирішенні питання відшкодування витрат на правову допомогу, судами застосовується тлумачення критерію розумності, викладене у рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» (п. 154) від 28 листопада 2002 року. У рішенні зазначено, що відшкодуванню підлягають лише такі витрати, які мають розумний розмір, а також підтверджуються необхідними документами понесення таких витрат. Таким чином, відповідач вважає, що надані позивачем документи в підтвердження понесених витрат на здійснення правничої допомоги унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача. Аналогічна позиція викладена у висновку ВС/КАС справа № 821/1594/17 від 15.05.2018 року (а.с. 73-77). 23 вересня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, згідно якому зазначено, що згідно Статуту КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» є комунальним унітарним некомерційним підприємством, фінансування підприємства здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та власних надходжень у результаті господарської діяльності. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постанов Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», від 02.08.1995 року № 597 «Про типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності», від 19.05.1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та у відповідності п. 7.2 Статуту КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування», затвердженому 04.04.2019 року, керівник призначається та звільняється виключно рішенням засновника, тобто Покровською міською радою. У зв`язку з тим, що жодна посадова особа КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» не має повноважень призначити, звільнити, або поновити [PERSON] на посаді керівника закладу, рішення про поновлення на роботі не виконується не з вини КНП «Покровська к5лінічна лікарня інтенсивного лікування», тому позивач звернувся до неналежного відповідача про стягнення коштів за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с. 80). Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 жовтня 2020 року, за заявою представника відповідача Покровської міської ради судове засідання було відклаено на 23 жовтня 2020 року та на 03 листопада 2020 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] ,, представник позивача Янюк В.Ю. позовні вимоги та доводи, викладені в позовній заяві на їх обгрунтування, підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Покровської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився тричі, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тричі надавав суду заяви про відкладення розгляду справи в зв`язку з виробничою необхідністю, причини повторної невяки представника відповідача в судове засідання суд вважає неповажними. Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставі своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року позов [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області, Покровської центральної районної лікарні про визнання звільнення незаконним, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково: визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано; поновлено [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні; стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] 10 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, стягнуто з Покровської міської ради на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 360,50 грн, стягнуто з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3 942,10 грн (а.с.7-11). Постановою Донецького апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області задоволено: рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області, Покровської центральної районної лікарні про визнання звільнення незаконним, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь Покровської міської ради Донецької області суму судового збору у розмірі 619,22 грн за подання апеляційної скарги; стягнуто з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області судового збору у розмірі 619,22 грн за подання апеляційної скарги; судові витрати, понесені Покровською міською радою Донецької області за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; судові витрати, понесені Комунальним некомерційним підприємством «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.12-16). Постановою Верховного Суду від 4 березня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково: постанову Донецького апеляційного суду від 1 жовтня 2019 року скасовано; рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року змінено: виключено з мотивувальної частини рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року посилання на безстроковий характер трудового договору [PERSON] , в іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року залишено без змін (а.с. 17-22). 6 червня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року про поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні (а.с. 27). 22 квітня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист на примусове виконання постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року про поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні (а.с.30). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61919213 за виконавчим листом, виданим 22 квітня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області по справі № 235/2741/19 на примусове виконання постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року (а.с. 33). Згідно листів Покровської міської ради Донецької області № 01-26-1863 від 14.05.2020 року, № 01-26-1932,2004 від 07.05.2020 року повідомлено, що Покровська міська рада Донецької області не має можливості виконати рішення суду, щодо поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні, так як згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб вищевказана юридична особа ліквідована і державна реєстрація цієї юридичної особи припинено 02.07.2019 року (а.с. 31-32). Рішенням Покровської міської ради Донецької області Покровської міської ради Донецької області «Про реорганізацію Покровської центральної районної лікарні в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» від 15 лютого 2019 року № 7163-12 Покровська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (а.с. 46). Ухвалою Красноармійського міськаронного суду Донецької області від 26 червня 2020 року змінено спосіб виконання рішення у виконавчому проваджені № 61919213 від 24.04.2020 року, відкритому за виконавчим листом по цивільній справі № 235/2741/19, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 22.04.2020 року на примусове виконання рішення від 06.06.2019 року про поновлення [PERSON] на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні, застосовано інший (новий) захід примусового викоанння (реалізації) рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2019 року по справі № 235/2741/19 в спосіб поновлення [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (а.с. 23-26). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Покровська центральна районна лікарня (ЄДРПОУ 01990884, дата запису про державну реєстрацію припинення 02.07.2019 року №12711120036000143) з 02.07.2019 року припинила свою діяльність в результаті перетворення. Юридичною особою-правонаступником стало Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ 01990884, дата запису державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, 02.07.2019 року №12711450000002404) (а.с. 54-58). Так, рішенням Покровської міської ради Донецької області № 7/64-16 від 4 квітня 2019 року затверджено зміни до Статуту Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області шляхом викладання його у новій редакції, згідно якого управління підприємством здійснює Покровська міська рада Донецької області (а.с. 47-53). Відповідно до п. 1.2 Статуту комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» підприємство створене за рішенням Покровської міської ради Донецької області від 15 лютого 2019 року №7/63-12 (63 сесія 7 скликання) відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення комунального закладу охорони здоров`я «Покровська центральна районна лікарня» у комунальне некомерційне підприємство. Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу охорони здоров`я «Покровська центральна районна лікарня» (а.с. 70-76). Відтак, суд вважає, що належним відповідачем є КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування». Судом встановлено, що наказ про поновлення [PERSON] на роботі на посаді виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні роботодавцем не видано. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. За приписами п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною першою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видання відповідного наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року, яке змінено постановою Верховного Суду від 4 квітня 2020 року, визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи шляхом припинення виконання обов`язків головного лікаря Покровської центральної районної лікарні па підставі п.2 ст.36 КЗпП України, розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» скасовано, його поновлено на вказаній посаді, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні та в частині стягнення з Покровської центральної районної лікарні на користь [PERSON] середнього заробітку за один місяць в розмірі 19 688,60 грн. Рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі не виконано, що не заперечує відповідач. Як роз`яснено в п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, що стосовно правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. У випадках ліквідації підприємства, установи, організації на час виконання рішення про поновлення на роботі суд, який постановив рішення, за поданням судового виконавця або заявою позивача в порядку заміни способу виконання рішення відповідно до ст. 366 ЦПК може визнати працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації і своєю ухвалою стягнути з власника ліквідованого підприємства, установи, організації (органу, уповноваженого управляти їх майном, а у відповідних випадках - з правонаступника) суми заробітної плати за вимушений прогул (абзац другий пункту 34 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.10.95р. N 18). За приписами ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" (Доповнено статтею 240-1 згідно із законом України від 19.01.95 р. № 6/95-ВР). У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен був поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, чого не здійснили ні Покровська центральна районна лікарня, ні Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області як правонаступник Покровської центральної районної лікарні. Якщо підприємство реорганізовано, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником. Так, рішенням Покровської міської ради «Про реорганізацію Покровської центральної районної лікарні в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області» від 15 лютого 2019 року № 7163-12 Покровська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань, Статуту Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області, Покровська центральна районна лікарня, як юридична особа, припинена 2 липня 2019 року, правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунального закладу охорони здоров`я є Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. Однак як вбачається з матеріалів справи Покровська центральна районна лікарня не була ліквідована, а в 2019 році її реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області. Більше того, згідно вимог наведеного вище законодавства і постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року судове рішення про поновлення працівника [PERSON] на роботі мало бути виконано негайно, після ухвалення рішення Красноармійським міськрайонним судом від 6 червня 2019 року, а також після прийняття постанови Верховного Суду від 4 березня 2020 року. Оскільки судове рішення про поновлення [PERSON] на роботі не виконано на протязі тривалого часу, та підстави для його невиконання відсутні, необхідно стягнути з відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області середній заробіток за час затримки поновлення на роботі працівника. Період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] за період з 02.06.2020 року по 31.08.2020 року складає 62 робочі дні. Виходячи із заробітної плати за лютий-березень 2019 року середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки розрахунку середньомісячної заробітної плати складає 984,43 грн, що встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2019 року (а.с. 7-11). Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновленні на роботі [PERSON] за період з 02.06.2020 року по 31.08.2020 року складає 61034,66 грн, виходячи з розрахунку: 984,43 грн. х 62 робочі дні, та підлягає стягненню з відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області (правонаступника Покровської центральної районної лікарні) на користь позивача [PERSON] . Стягуючи з КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на користь позивача середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 61034,66 грн, принцип диспозитивності цивільного судочинства, що міститься у ст.13 ЦПК України в частині меж цивільного судочинства судом не порушується, так як в даному випадку такими межами є саме період, за який позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, а не сума, при розрахунку якої він допустився арифметичної помилки. Як передбачено ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від спати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід роботи адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Положеннями ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягає розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стосовно певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17. Надання адвокатом Янюком В.Ю. позивачу адвокатських послуг підтверджується: копією договору про надання правничої допомоги, укладеного 28.08.2020 року між Янюком В.Ю. та [PERSON] (а.с. 59); ордером про надання правничої допомоги від 28.08.2020 року (а.с. 61); копією додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 28.08.2020 року, згідно якому сторони домовились, що вартість послуг (гонорару) адвоката за договором про надання правничої допомоги від 28.08.2020 року щодо підготовки позовної заяви, при її розгляді судами всіх інстанцій в якості представника позивача становить 8000 грн, оплата послуг адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (а.с. 62); копією додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 28 серпня 2020 року, згідно якому адвокат на умовах даного договору зобов`язуєтьсяч надати наступні послуги: ознайомлення з наданими доказами, законодавством та судовою практико, які регулюють спір (8 годин), вартість 2000 грн.; підготовка та подання позовної заяви та всіх доказів в обґрунтування позову до суду (6 годин) вартість 3000 грн., участь у розгліді цивільної справи у суді на всіх її стадіях, в тому числі в апеліційгій та касаційній інстанціїї (фактично за часом участі) - вартість 3000 грн (а.с. 63); копією акту про оплату послуг відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 28.08.2020 року, згідно якому підтверджено оплату в розмірі 8000 грн (а.с. 64). копією квитанції № 2897707272 від 28 серпня 2020 року про оплату адвокату Янюку В.Ю. адвокатських послуг на суму 8 000 грн (а.с. 65). Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач [PERSON] був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, оскільки рішення суду про поновлення його на роботі не виконується тривалий час, враховуючи, складність справи, те, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Янюком В.Ю. на користь [PERSON] з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області має бути стягнуто 8000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн (а.с. 1), то з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради Донецької області на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст.ст. 235, 236, 240-1 КЗпП України,

Outcome: approved