Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них не має спільних інтересів. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Відповідач працює машиністом-залізнично-будівельних робіт в Центрі механізації колійних робіт ДТГО «Південно-Західна залізниця» в м. Київ - 680, проспект Відпадний, № 52-А. У зв'язку з цим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і поясниа, що він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття, оскільки працює, отримує офіційних дохід, тому може сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб в Викогнавчому комітеті Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 10.11.2012 року (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.2013 року (а.с. 7). Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Виконаввчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.08.2014 року за №610 (а. с. 9). Відповідач [PERSON] працює в Центрі механізації колійних робіт ДТГО «Південно-Західна залізниця» в м. Київ - 680, проспект Відпадний, № 52-А на посаді машиніст-залізнично-будівельних робіт та отримав дохід з березня 2014 року по серпень 2014 року у сумі 29395,69 грн., про що свідчить довідка, видана з ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 22.09.2014 року за №142 (а.с.21). Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, не заперечував щодо задоволення позовних вимог та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини, визначений в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 02 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, при визначенні розміру алументів, суд враховує, що відповідач працює на Державному територіально-галузевому об'єднанні «Південно-Західна залізниця» і його заробітна плата відповідно до довідки про доходи за період з березня 2014 року по серпень 2014 року становить 29395,69 гривень. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved