Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

02 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON],[PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили вправо користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власницею трикімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач вказує на те, що відповідачка [PERSON] є колишньою невісткою позивача [PERSON] Шлюбні відносини між відповідачкою [PERSON] та сином позивача [PERSON] припинено в 2013 року, що підтверджується копією рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2013 року. При подачі позову про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] вказувала на те, що сімейні відносини ніж нею та сином позивача [PERSON] припинено остаточно, тому подальше його збереження не можливе. Крім того, у вказаному рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2013 року судом зазначено, що будь-кого матеріального спору між [PERSON] та [PERSON] немає, окрім того, сторонами досягнуто домовленості щодо постійного проживання спільних дітей з нею, а судом встановлено місце їх проживання. Позивач зазначає, що не має жодної можливості звернутись до відповідачів з проханням зняти себе з реєстраційного обліку, оскільки більше 4 років будь-яких зв'язків між ними немає та місце їх перебування стороні позивача не відоме, в зв'язку з чим звертається з позовом до судудля захисту своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність позивача, позов просить задовольнити Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України). Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на зазначену квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу від 17.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горлач Т.Г. та витягом про державну реєстрацію прав на нерухомий об'єкт від 25.05.2017 року. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Станом на день подачі позовної заяви у вказаній квартирі зареєстровані 3 особи, а саме відповідачі [PERSON], її діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою-випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрації №540 від 30.03.2017 року, виданою начальником виробничої дільниці № 7 ЖКС «Порто-Франківський». Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. " Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом також встановлено, що відповідачі не підтримують жодних зв'язків з позивачкою та не проживають в квартирі більше 4 років, що підтверджується показаннями та підписами сусідів позивачки, які викладені в Акті ЖКС «Порто-Франківський» № 34-17/05 від 22.05.2017 року, завіреному начальником дільниці. Таким чином, в ході розгляду справи судом з вірогідністю встановлено, що відповідачі в квартирі [ADDRESS] не мешкають з жовтня 2013 року. Крім того, позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день вона має обґрунтований намір здійснити відчуження вказаної квартири для придбання іншого житла, але наявна реєстрація в ній трьох сторонніх людей є перешкодою для вчинення цієї дії, що порушує її права, як володільця квартири та суперечить нормам ч.1 ст.321 ЦК України. Разом з тим, позивачка більше 4 років вимушена сплачувати високі комунальні платежі за вказаних осіб, які насправді не проживають в квартирі, що значним чином позначається на її матеріальному стані. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, не мешкають без поважних причин в квартирі, що належить на праві власності позивачу з квітня 2010 року, договірні відносини між позивачем та відповідачами щодо винаймання спірного житла - відсутні, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши відповідачів [PERSON],[PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved