Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], до Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області та [PERSON] - про визнання недійсними рішень про надання дозволу на виготовлення технічної документації, передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилався на незаконність рішень Губицької сільської ради від 20.06.2008 року та 30.09.2008 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації, її затвердження та передачу відповідачеві земельної ділянки, оскільки на ній розташовано житловий будинок, який підопічна Любецького психоневрологічного інтернату [PERSON], успадкувала після смерті матері. Під час судового розгляду до участі у справі в якості третьої особи, котра не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено відділ Держземагенства у Ріпкинському районі. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Губицької сільської ради, надіслав до суду заяву про визнання позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що земельну ділянку йому передано з дотриманням вимог законодавства. Представник відділу Держземагенства в судовому засіданні вказала на обгрунтованість вимог прокурора. Законний представник [PERSON] - директор Любецького психоневрологічного інтернату, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення з"явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судами вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідачеві [PERSON], згідно Державного акту серії ЯЗ № 032980, виданого 18.06.2009 року відділом Держкомзему у Ріпкинському районі, належить земельна ділянка площею 0,25 га., призначена для будівницва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], з кадастровим № 7424482500:01:001:0014. В правовстановлюючому документі підставою передачі [PERSON] земельної ділянки, зазначено рішення 13 сесії 5 скликання Губицької сільської ради Ріпкинського району від 30.09.2008 року. Частиною 1 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни набувають право власності ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятими в межах повноважень останніх. Статтею 19 Закону України "Про землеустрій", до повноважень сільських рад віднесено організацію і здійснення землеустрою; контроль за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; контроль за використанням і охороною земель комунальної власності, а також вирішення інших питань у сфері землеустрою. Згідно ст.30 вказаного вище Закону, погодження і затвердження документації із землеустрою, проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України, котрий був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачалось, що розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. У відповідності до ст.121 ЗК України, громадяни мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель комунальної власності в селах, для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею до 0,25 га. Передача земельних ділянок у відповідності до вимог ст.ст.118, 123 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, могла бути здійснена на підставі звернення фізичної особи, після виготовлення проекту відвенення та його затвердження. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що Губицькою сільською радою за зверненнями [PERSON] рішення приймалися тричі, а саме: 14.04.2008 року - про виділення спірної земельної ділянки під забудову; 20.06.2008 року - про надання дозволу на виготовлення технічної документації по видачі державного акту про право власності на земельну ділянку; 30.09.2009 року - про затвердження технічної документації і передачу у власність земельної ділянки. З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 017 від 27.09.2013 року, проведеної головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, вбачається, що на спірній земельній ділянці розташований житолвий будинок, якій згідно погосподарських книг значиться за [PERSON] Наявність на земельній ділянці будинку підтверджується записами у погосподарських книгах сільської ради за 1996-2011 роки, згідно яких житловий будинок [ADDRESS], з присадибною земельною ділянкою, почергово рахувався за [PERSON] та [PERSON], а після смерті останніх - за [PERSON], [INFO]. Відповідачем [PERSON] вказані обставини в судовому засіданні не оспорювались. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться, відповідно, онукою та донькою померлим [PERSON] і [PERSON] З довідки МСЕК серії МСЕ № 204646 від 10.02.1995 року вбачається, що [PERSON], в інтересах якої заявлено позов, є інвалідом ІІ групи з дитинства. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є підопічною Любецького психоневрологічного інтернату та перебуває на повному державному утриманні. В той же час, [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлих баби і матері. Ця спадщина у встановленому законом порядку не визнавалась відумерлою і не передавалась у власність територіальної громади. Згоду на вилучення земельної ділянки [PERSON] або її законні представники, не надавали. Цивільно-правові договори про відчуження жилого будинку та спірної земельної ділянки, не укладались. Таким чином, суд приходить до висновку, що органом місцевого самоврядування оспорювані рішення прийняті з порушенням передбаченого порядку, внаслідок чого [PERSON] позбавлена права володіти земельною ділянкою та розташованим на ній жилим будинком. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Outcome: approved