Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

08 квітня 2019 року [PERSON] в особі свого представника пред`явив вказаний позов, поси- лаючись на наступні обставини. [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилась земель- на частка (пай) розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Украї- на» Татарбунарського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини він отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Він є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті спадкодавця фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном, отримував орендну плату за землю. Він не має гадки де знаходиться оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай), припускає що спадкодавець втратила його за життя. Про втрату правовстановлюючого документу ним розміщено оголошення в газеті «Татарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати право на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на по- зов не подав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для то- го законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій: паспорту серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3, 4) видно, що позивач народився [INFO] в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської облас- ті, його матір`ю зазначена [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5), матір позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.6) видно, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» роз- міром 5,0 в умовних кадастрових гектарах передано [PERSON] Довідкою виконкому Дивізійської сільської ради № 172 від 23.05.2018 р. (копія на а.с.18) пі- дтверджується, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , факти- чно вступив в управління спадковим майном, отримував орендну плату за земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії [NUMBER] . Відмова нотаріуса від 26.04.2010 р. № 02-33 (а.с.8) свідчить про неможливість позивача от- римати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) померлої [INFO] . [PERSON] з причини відсутності правовстановлюючих документів на успадковане майно. Газета "Татарбунарский вестник" № 14 від 13.04.2019 р. містила оголошення про недійсність сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , що вбачається з її копії (а.с.15). Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім ви- падків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відно- сини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, но- вий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту наб- рання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України за- стосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,положення цього Ко- дексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після наб- рання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась [INFO] - в день смерті спадкодавця [PERSON] , діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт пот- рібно застосувати для вирішення спірних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спад- коємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. При- йнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент від- криття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: як- що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав держав- ній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк всту- пив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за на- явності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду циві- льних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду ци- вільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON] , а отже, спа- дкоємцем першої черги за законом, однак, перешкодою в отриманні ним свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) є те, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Отже, за [PERSON] може бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,38 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved