Jurisdiction: commercial
Date: 2021-01-24 00:00:00

06.04.2020 року між Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області (покупець) та Приватним акціонерним товариством «АВ-Фарма» (продавець) укладено Договір поставки №240-20 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця засоби індивідуального захисту (антисептик, засіб для дезінфекції рук, 5л. (коробок), ТМ ВІОclean (надалі - товар) для профілактики та запобігання поширенню захворювання на коронавірус «COVID-19»: антисептик, засіб для дезінфекції рук, 5л. (коробок), ТМ ВІОclean (код 33740000-9) у кількості 20 штук, ціна за одиницю 654,00 грн, на суму 13 080,00 грн., ПДВ 2 616,00 грн, на загальну суму з урахуванням ПДВ 15 696,00 грн. Відповідно до підпункту 2.2.2. Договору розрахунок за поставлений Товар здійснюється Покупцем відповідно до вимог бюджетного законодавства на умовах відстрочки платежу до 10 робочих днів. Згідно платіжного доручення №2988 від 08.04.2020 позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти 15 696,00 грн з призначенням платежу: « 1007020; 2210; придбання антисептика; згідно договору від 06.04.2020 №240-20, накладна від 06.04.2020 №6636; в т.ч. ПДВ 2 616,00 грн». 15.05.2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією №299/05/15-2020, якою вимагав повернути надлишково сплачену суму ПДВ в розмірі 2 616,00 грн. Відповіді на вказану претензію позивач від відповідача не отримав. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що у зв`язку з дією змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з короновірусною хворобою (Covid-19)" від 30.03.2020 року №540-ХІ, звільняються від оподаткування операції з постачання на митній території Україні товарів необхідних для виконання заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів епідемій та пандемій коронавірусної хвороби. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наголошує на тому, що сума ПДВ, одержаного від кінцевих споживачів - неплатників податку у склад ціни товарів, враховується таким продавцем при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ за відповідний звітний період у загальному порядку. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з короновірусною хворобою (СОVID -19) від 30.03.2020 № 540-ХІ, який набув чинності 02.04.2020, було внесено зміни до низки законодавчих актів України, зокрема: доповнено підпунктом 71 підпункту 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме визначено, що тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (СОVID - 19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарській засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання) необхідних для виконання заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів епідемій та пандемії короновірусної хвороби, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Вищезазначені положення Податкового кодексу України застосовуються до операцій, здійснених у період, починаючи з 17.03.2020 і до останнього дня місяця, в якому завершується карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України. Режим звільнення від оподаткування ПДВ застосовуються до постачання як товарів вітчизняного виробництва, так і тих, що ввезені на митну територію України. Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 р. № 255 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID - 19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2», якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 h/ № 211, на Міністерство внутрішніх справ та органи Національної поліції покладено обов`язок: - забезпечувати охорону публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на СОVID -19, обсервації (ізоляції); - забезпечувати в межах компетенції контроль за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції; - посилити патрулювання громадських місць; - вжити інших заходів, спрямованих на виконання цієї постанови. Таким чином, вищезазначені дезінфіційні засоби були придбані ГУНП в Запорізькій області для забезпечення захисту поліцейських, які здійснюють заходи спрямовані на забезпечення виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів епідемій та пандемії короновірусної хвороби, визначених постановою Кабінету Міністрів України та завдань, повноважень покладених на поліцію ст. 2, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Частиною 2 статті 652 ЦК України передбачено, що одночасно повинні бути наявні такі умови: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, виходячи зі суті спору, суд зазначає, що в даному випадку відсутні одночасно всі умови істотної зміни обставин, визначені ч. 2 ст. 652 ЦК України, в тому числі відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що Відповідач не міг усунути обставини, які виникли. Позивач направив на адресу відповідача претензію від 15.05.2020 за вих. №299/05/15-2020 з проханням повернути на розрахункові рахунки ГУНП в Запорізькій області надлишково сплачену суму ПДВ у розмірі 2 616,00 грн, враховуючи те, що на території України діяв режим звільнення від оподаткування ПДВ товарів (лікарські засоби, медичні вироби та/або медичного обладнання), який поширювався на предмет Договору, що підтверджується фіскальним чеком від 15.05.2020 за №6900507745663. Відповідно до роздруківки з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта»: трекінгу №6900507745663 відправлення вручено - 19.05.2020. Однак, відповідачем зазначену претензію залишено без відповіді та грошові кошти в сумі 2 616,00 грн позивачу не повернуто. Крім того, позивач на лист від 17.06.2020 №1229/05/12-2020, отримало письмову індивідуальну податкову консультацію від 22.07.2020 за вих. № 3000/ІПК/99-00-05-06-02-05, відповідно до якої ГУНП в Запорізькій області роз`яснено, що режим звільнення від оподаткування застосовується: з 17.03.2020 р. - до операцій з постачання товарних позицій включених до Переліку №224 в редакції, до внесених доповнень Постановою №271; з 15.04.2020. до операцій з постачання всіх товарних позицій, включених до Переліку № 224, в тому числі з урахуванням постанови № 271. Вартість товарів, що включені до Переліку №224, повинна визначатися без ПДВ з настанням дати запровадження пільги, встановленої пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX ПК України, тобто з 17.03.2020 Ця вимога законодавства застосовується незалежно від того, чи містять договори та первинні документи, складенні на постачання таких товарів, положення щодо необхідності нарахування ПДВ, чи ні, а також незалежно від дати укладення таких договорів. Платникам податку, які здійснювали постачання товарів, що включенні до Переліку №224 та Постанови № 271, з нарахуванням ПДВ, слід забезпечити проведення коригування податкових зобов`язань з ПДВ щодо операцій, які були здійсненні (відбулась «перша подія») з дати запровадження пільги з оподаткування (з 17 березня 2020 року). При цьому платники податку мають провести перерахунки, згідно з якими сума ПДВ, що була сплачена (нарахована) у складі вартості придбаних товарів та відображена в податкових накладних, складених щодо операцій із такими товарами, які відбулись з 17.03.2010 по 02.04.2020, має бути повернута покупцям, або зарахована в рахунок оплати вартості наступних поставок. Судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з короновірусною хворобою (СОVID -19)» від 30.03 2020 р. № 540-ХІ, який набув чинності 02.04.2020 звільнено від оподаткування податком на додану вартість операції, щодо постачання медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів епідемій та пандемії короновірусної хвороби. Враховуючи викладене та те, що до ціни Договору, укладеного між сторонами включено 20% податку на додану вартість, який сплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №2988 від 08.04.2020, та від сплати якого позивач звільнений, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є правомірними та сума в розмірі 2 616,00 грн. сплачений позивачем як ПДВ підлягає стягненню з відповідача. Посилання відповідача на те, що сума ПДВ, одержаного від кінцевих споживачів - неплатників податку у склад ціни товарів, враховується таким продавцем при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ за відповідний звітний період у загальному порядку, спростовуються наступним. Так, в пункті 6 Інформаційного листа ДПС України №10 від 16.04.2020 року вказано, що платникам податку, як здійснювали постачання товарів, що включені до Переліку № 224, з нарахуванням ПДВ, слід забезпечити проведення коригування податкових зобов`язань з ПДВ щодо операцій, які були здійснені (відбулася «перша подія») з дати запровадження пільги з оподаткування (з 17 березня 2020 року) до дати набрання чинності Законом № 540-ІХ (до 2 квітня 2020 року). При цьому платники податку мають провести перерахунки, згідно з якими сума ПДВ, що була сплачена (нарахована) у склад вартості придбаних товарів та відображена в податкових накладних, складених щодо операцій з такими товарами, як відбулися в період з 17.03.2020 до 01.04.2020 року (включно), має бути або повернута покупцям, або зарахована в рахунок оплати вартості наступних поставок. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, у розмірі 2 102,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, покладається на відповідача.

Outcome: approved