Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

\~\~\~ Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що 03.12.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося, і два місяці тому позивач була змушена разом з дочкою переїхати на проживання до батьків. Позивач зазначає, що на даний час ніде не працює, так як здійснює догляд за малолітньою донькою, матеріальне становище позивача є дуже складним. Відповідач проживає у своїй власній квартирі, працює на тимчасових роботах, а також їздив на роботу за межі України, має великий дохід та може сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1500 гривень, оскільки дитина проживає разом з позивачем. \~\~\~ Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. \~\~\~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 127971 від 03.12.2013 року, сторони перебувають в шлюбі з 03 грудня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1906 (а.с.4). \~\~\~ Від даного шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] на даний час проживає з матірю за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, с. Дубовиця, вул. Гаврилюка, 40, що підтверджується довідкою № 2021 від 09.07.2018 року виданою виконкомом Войнилівської селищної ради ОТГ, та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.6-7). Позивач тимчасово не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На утриманні позивача перебуває дитина, відповідач матеріальної допомоги не надає. Оскільки, окрім соціальних виплат допомоги по догляду за дитиною, інших джерел доходів у позивача не має, у звязку з чим її матеріальне становище є вкрай скрутним та вона потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Така ж правова позиція, щодо обов"язку сплати аліментів на утримання дружини висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2018 року в справі № 750/9224/16-ц. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідач є батьком малолітньої дитини, остання проживає разом з матір»ю - позивачкою по справі, що не спростовувалось відповідачем в ході розгляду справи, та доказів зворотньому відповідачем суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти на утримання дружини можуть присуджуватися у частці від заробітку (доходу) чоловіка і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час позивач не працює, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а тому не має можливості працювати та отримувати кошти на своє утримання. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст.182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного та враховуючи згоду відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а також ту обставину, що відповідач є молодою працездатною особою, не є інвалідом, пенсіонером, суд приходить до висновку, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці на її утримання та вважає обгрунтованим, з урахуванням позиції сторін, стягнення на користь позивача аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704грн. 80коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved