Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Баштанської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження майна. В обгрнутування позовних вимог позивач в позові зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу №602 від 20.03.2006 року він є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . В 2018 році при зверненні до нотаріуса по питанню оформлення угоди щодо відчуження даного будинку йому стало відомо, що на вказаний житловий будинок накладено обтяження. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що 29 червня 2006 року Баштанською державною нотаріальною конторою Миколаївської області внесено до Державного реєстру обтяження (заборона) на вище вказаний будинок реєстраційний номер обтяження 3390660, на підставі повідомлення без номера від 05 квітня 1988 року Новоодеського РНС, де власником будинку з невідомих причини було вказано [PERSON] , яка ніколи не була власником даного будинку. На думку позивача заборону на відчуження було встановлено безпідставно та дана заборона порушує його право власності, оскільки він не має можливості розпорядитися своїм майном. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд зобов`язати Баштанську державну нотаріальну контору зняти заборону (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 3390660, накладену на вище вкзанаий житловий будинок. Від позивача надійшла заява (телефонограма) про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному та просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява по розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень на позов не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу від 20.03.2006 року; копію Витягу з державного реєстру правочинів від 20.03.2016 року; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.09.2006 року; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.02.2018 року; повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 05.04.2018 року за №277/02-14; повдіомлення КП "Баштанське РБТІ" від 22.03.2018 року; довідку Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; повідомлення Баштанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 26.03.2018 року; постанову приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. від 26.03.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копію ухвали Новоодеського районного народного суду Миколаївської області від 10.02.1988 року; копію супровідного листа на адресу нотаріуса Баштанського району Миколаївської області; копію рішення Новоодеського районного народного суду Миколаївської області від 10.03.1988 року; повідомлення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28.01.2019 року; копію архівної справи КП "Баштанське РБТІ" за №70), суд приходить до до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.03.2006 року, зареєстрованого КП "Баштанське РБТІ" 04.09.2006 року, копією Витягу з державного реєстру правочинів від 20.03.2016 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.09.2006 року (а.с.5,6,7). За даними інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №115082826 від 23.02.2018 року, на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , Баштанською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номера від 05 квітня 1988 року Новоодеського РНС, 29 червня 2006 року накладено обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер №3390660 (а.с.8-9). Таким чином, встановлено, що на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , 29 червня 2006 року Баштанською державною нотаріальною конторою накладено обтяження, реєстраційний номер №3390660 у вигляді заборони на нерухоме майно. Підставами для обтяження стало повідомлення без номера від 05 квітня 1988 року Новоодеського районного народного суду Миколаївської області. Водночас з наявних в матеріалах справи копій ухвали та рішення Новоодеського районного народного суду Миколаївської області (а.с.31, 49-52) вбачається, що вказаним судом 10.02.1988 року під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням від 10.03.1988 року вказаний позов було задоволено, при цьому як вбачається із самого змісту рішення, так і повідомлення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28.01.20149 року (а.с.48), заходи забезпечення позову до цього часу не були скасовані судом. Відповідно до положень ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст.321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-26цс13 від 15 травня 2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Положеннями діючого ЦПК України передбачено можливість скасування заходів забезпечення позову лише з власної ініціативи судом або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ст. 158 ЦПК України). З огляду на те, що позивач не був учасником вищевказаної цивільної справи, він не може вирішити питання щодо зняття заборони на належне йому нерухоме майно іншим способом, а ніж пред`явленням відповідного позову (неможливість вирішення питання шляхом подання заяви про скасування арешту). Зважаючи на те, що судом не встановлено підстав для подальшої дії обтяження щодо належного позивачу вище вказаного житлового будинку, об`єктивну неможивість вирішення даного питання шляхом скасування заходів забезпечення позову, відсутність правових підстав для самостійного зняття наявної заборони нотаріусом, а також враховуючи, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу на праві приватної власності, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном, суд вважає за можливе захистити право позивача в обраний ним спосіб. За такого, позов підягає задоволенню. На підстав викладеного та

Outcome: approved