Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якій просив встановити факт постійного проживання разом зі своєю бабусею [PERSON], що померла 6 грудня 2010 року, на час відкриття спадщини, та встановити факт належності йому заповіту [PERSON] від 17 липня 2006 року, посвідченого секретарем Петрівцівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 112. В обґрунтування позову посилався на те, що з 1998 року постійно проживав без реєстрації разом з бабусею у її домоволодінні за адресою вул.Новоіванівська, 14 в с.Петрівці Миргородського району, здійснював за нею догляд по день її смерті. Згідно заповіту, який був посвідчений секретарем Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області 17 липня 2006 року, [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу. Після її смерті позивач не звертався у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини оскільки вважав, що прийняв спадщину тому що постійно проживав з спадкодавцем на момент її смерті за однією адресою. Вирішивши оформити документи на успадковану ним частину будинку, він звернувся до нотаріуса, який відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю однозначних доказів про його постійне проживання із спадкодавцем на дату її смерті та помилкою в заповіті у зазначенні його даних по батькові, а саме «Ульвійович» замість «Улвійович». Крім нього, інших спадкоємців за заповітом немає, а спадкоємцями за законом першої черги є діти померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з невідомих позивачу причин пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері, але з огляду на відмову нотаріуса в оформленні йому спадщини претендують на вказане спадкове майно, тому він звернувся в суд для вирішення даного спору в порядку позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 43) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних в заяві та встановлених під час судового розгляду. Відповідач [PERSON] сільська рада Миргородського району в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву, в якій зазначила про відсутність заперечень у справі за позовом [PERSON], просила справу розглянути у відсутності її представника (а.с. 42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила факт, що позивач постійно проживав разом з її матірю [PERSON] на час її смерті та за життя остання склала заповіт на імя позивача, але в звязку з тим, що він складався зі слів спадкодавця, по батькові позивача було вказане з помилкою. Пояснила, що вона на спадщину не претендує в звязку з чим заяву про її прийняття не подавала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що [PERSON] ніколи спільно не проживав із спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті, бо в нього є своє постійне зареєстроване місце проживання вул.Першотравнева, 13 в с.Петрівці Миргородського району, що підтверджується даними його паспорта громадянина України, в якому стоїть відмітка про його реєстрацію за цією адресою, де він постійно мешкав і мешкає разом зі своїми батьками. Вважали, що позивач змусив [PERSON] написати заповіт на його імя, оскільки перешкоджав їм у спілкуванні з матірю. При цьому пояснили, що не приймали спадщину тому що думали, що її прийняв позивач, а якщо він цього не зробив то її треба поділити порівну між спадкоємцями за законом. Третя особа приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій проти позову не заперечувала і просила справу розглянути у її відсутність (а.с.39). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 6 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). На час смерті остання проживала в [INFO], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26.01.2015р. № 39 (а.с.14). Згідно цієї ж довідки, на момент смерті [PERSON] з нею проживав без реєстрації та вів спільне господарство її онук [PERSON] Вказана обставина підтверджується також актом про проживання без реєстрації від 22.01.2015р., складеним комісією у складі депутата [PERSON] сільської ради [PERSON] і жителів с.Петрівці [PERSON] і [PERSON] (а.с.12) та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] які пояснили, що мають земельні ділянки поблизу домоволодіння [PERSON] і за її життя часто бачили там позивача, як він займався домашнім господарством. Свідок [PERSON] також повідомив, що під час відвідування [PERSON] бачив у будинку речі її онука, при цьому у домоволодінні його батьків по вул.Першотравневій, 13 він його майже ніколи не бачив. Свідок [PERSON] додатково повідомив, що серед односельців було відомо, що позивач проживає разом з бабусею. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] на підтвердження своїх заперечень ніяких доказів не надано, клопотань про їх витребування судом не заявлялось. Посилання цих відповідачів на абзац 33 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 суд вважає безпідставним, оскільки висловлена в ньому правова позиція стосується розгляду справ в порядку окремого провадження, а дана справа в звязку з наявністю спору про право розглядається в порядку позовного провадження, що має особливості щодо змагальності та меж судового розгляду. При цьому судом враховується те, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, судом достовірно встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] по вул.Новоіванівській, 14 в с.Петрівці Миргородського району на час смерті останньої. Судом також встановлено, що на вказаний час [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина будинку по вул.Новоіванівській, 14 в с.Петрівці Миргородського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.10), яку вона, разом з усім іншим майном, за життя заповіла позивачу, який є її онуком (а.с.7, 8, 9), що підтверджується копією заповіту від 17 липня 2006 року, який посвідчений секретарем Петрівцівської сільської ради Миргородського району [PERSON] (а.с. 11), але в звязку з тим, що у заповіті вказано по батькові спадкоємця «Ульвійович» замість «Улвійович» приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с.15). Факт того, що спадкоємцем за вказаним заповітом є саме позивач, у судовому засіданні підтверджений відповідачем [PERSON] та фактично визнаний відповідачами [PERSON] та [PERSON], які стверджували, що позивач примусив [PERSON] скласти заповіт на його імя, а також підтверджується рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 липня 2015 року, яким встановлено обставини його посвідчення (а.с.17-19). Таким чином, позивач відповідно до ст. 1235 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Встановлення факту постійного проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та встановлення факту належності йому заповіту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину, тому його спадкові права підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved