Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

08 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з громадянина [PERSON] (ІПН [NUMBER], 65114, [ADDRESS]) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» (код ЄДРПОУ 33312453) заборгованість з оплати членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.10.2013 р. по 31.01.2018 р. у розмірі 10939,59 гривень. Стягнути з громадянина [PERSON] (ІПН [NUMBER], 65114, [ADDRESS]) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» (код ЄДРПОУ 33312453) інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України в сумі 4528,04 гривень. Стягнути з громадянина [PERSON] (ІПН [NUMBER], 65114, [ADDRESS]) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» (код ЄДРПОУ 33312453) проценти у розмірі 3% річних від суми заборгованості в розмірі 597,50 гривень. Покласти на Відповідача витрати з оплати судового збору у розмірі 1762 гривні. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Стверджує, що за період з 01.10.2013 року по 31.01.2018 року відповідач систематично не сплачує членські внески на утримання будинку та прибудинкової території до ОСББ «Добробут», у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10 939, 59 гривень. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен також сплатити інфляційні втрати у розмірі 4528.04 гривень та 3 % річних у розмірі 597, 50 гривень. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 18.05.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» [PERSON] у судове засідання з'явилась, просила задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 19 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS], доказом чого є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 114543799 від 19.02.2018 року Відповідач отримує послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, при цьому не виконує зобов'язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з 01.10.2013 року по 31.01.2018 року у розмірі 10 939, 59 гривень. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом про ОСББ. Згідно зі ст.1 Закону про ОСББ асоціація власників жилих будинків - це юридична особа, створена для представлення спільних інтересів об'єднань. Відповідно до ч.4 ст.4 цього Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання. За змістом ст.10 Закону про ОСББ вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції якої, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднань. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Підставами для нарахування ССББ вартості послуг слугувало рішення загальних зборів членів ОСББ про встановлення розміру внесків, яке є чинним і в судовому порядку недійсним не визнавалося, а також факт надання цих послуг. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (ч.6 ст.13 Закону). Згідно з ч.ч.5,8 ст.22 Закону про ОСББ у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку. Таким чином, особа, яка є власником приміщення у ж/к, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні (асоціації), а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню. Крім того, ні зазначеним Законом, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами ОСББ. Таким чином, помилково ототожнювати внески (збори, платежі) на утримання будинку, визначені загальними зборами ОСББ, із тарифом на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідно до ст.28 Закону України «;Про місцеве самоврядування та ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підлягає встановленню органами місцевого самоврядування. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 10 939, 59 гривень. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 16 065, 13 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги та 3% річних від простроченої суми. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» до [PERSON], про стягнення заборгованості - підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2018 року у задоволенні заяви Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут» про видачу судового наказу було відмовлено. Частиною 2 статті 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані як заяви про видачу судового наказу так і позовної заяви до суду судовий збір у загальному розмірі 1762 гривень, На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved