Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Місто Банк» та просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "МІСТО БАНК" на її користь суму депозитного вкладу за договором № GB_КМ/1108/USD від 28 серпня 2017 року у розмірі 2825 доларів США, суму нарахованих процентів за вкладом у розмірі 183 доларів США 62 центи, 3 % річних у розмірі 85 доларів США 31 цент., суму депозитного вкладу за договором № GB_КM/1112/EUR від 28 серпня 2017 року у розмірі 905.00 євро, суму нарахованих процентів за вкладом у розмірі 58 євро 82 євроценти, 3 % річних у розмірі 27 євро 33 євроценти, суму депозитного вкладу за договором № GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 року у розмірі 1000,00 доларів США, суму нарахованих процентів за вкладом у розмірі 80, 00 доларів США, 3 % річних у розмірі 15, 00 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2305,20 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначила, що 23 березня 2016 року вона звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою оформлення двох договорів банківського вкладу (депозиту). У той же день нею укладено з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.С. договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в доларах США без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № DO/2241/USD на суму - 2500.00 доларів США зі ставкою 12% річних по долару США та договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № DO /2242/ EUR на суму - 800 євро зі ставкою 12% річних по євро. Після підписання договорів нею в присутності керівника відділення Краснікової Ю.С. було передано касиру відділення грошові кошти, що підтверджується квитанціями № CASH_1 від 23 березня 2016 року та № CASH_2 від 23 березня 2016 року. Позивач зазначає, що 23 грудня 2016 року вона повторно звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних договорів банківського вкладу (депозиту) на суму: 2680.00 доларів США від 23 грудня 2016 року зі ставкою 10 % річних по долару США, а другий на суму 857, 00 Євро зі ставкою 10 % річних по Євро . Переукладання договорів здійснювалось з керівником Краматорського відділення ПАТ «Місто Банк» Красніковою Ю.С. , про що свідчить оригінал банківського вкладу «Зимовий» в доларах США № GB_KM/0964/USD на суму: 2680,00 доларів США від 23 грудня 2016 року та оригінал договору банківського вкладу ( депозиту) « Зимовий» в Євро № GB_KM/0967/EUR на суму: 857,00 Євро від 23 грудня 2016 року, а також, квитанції № CASH_22924 від 23 грудня 2016 року, № від 23 грудня 2016 року. При цьому грошові кошти повернуті не були. 28 серпня 2017 року позивач звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних депозитних договорів перший на суму: 2825.00 доларів США, а другий на суму: 905,00 Євро переукладання вище зазначених договорів здійснювалося з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.Є. про що свідчать оригінали договорів банківського вкладу (депозиту) № GB_KM/1108/USD від 28 серпня 2017 року та № GB_KM/1112/EUR від 28 серпня 2017 року, а також, квитанції № CASH_26822 від 28 серпня 2017 року, № CASH_26847 від 28 серпня 2017 року, при цьому грошові кошти позивачу не поверталися та залишалися в банку. 07 вересня 2018 року позивач звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних депозитних договорів перший на суму: 2976,00 доларів США, а другий на суму: 950,00 Євро, про що свідчать оригінали договорів банківського вкладу № GBJK.M/0955/USD від 07 вересня 2018 року, № GBJCM/0954/EUR від 07 вересня 2018 року. 16 вересня 2018 року керівник Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Краснікова Ю.С. в телефонній розмові повідомила позивачу про те, що є можливість на вигідних умовах здійснити, ще один банківський вклад (депозит) на що позивач дала свою згоду. 17 вересня 2018 року позивач у Краматорському відділенні ПАТ «МІСТО БАНК» з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.С. уклала договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в доларах США без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 року зі ставкою 8% річних по доларах США на суму: 1000 доларів США та передала касиру відділення грошові кошти на суму: 1000 доларів США про що свідчить квитанція № CASH_26827 від 17 вересня 2018 року. 20 грудня 2018 року позивачу стало відомо, що клієнтам за банківськими вкладам (депозитами) Краматорського відділенні ПАТ «МІСТО БАНК» банком не повертаються грошові кошти. 22 грудня 2018 року позивач звернулась до Київського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» із заявою про перевірку за договорами банківського вкладу (депозиту) у зв`язку з закінченням терміну дії згаданих договорів. Однак, їй було повідомлено, що договірні відносини між нею та відповідачами відсутні та відмовлено у поверненні коштів. Згідно відповіді № 99 від 12 лютого 2019 року за підписом Голови правління ПАТ «МІСТО БАНК» в якій зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що вказані у заяві договори № GB_KM/0955/USD від 07 вересня 2018 року, № GB_KM/0954/EUR від 07 вересня 2018 року та № GB_KM/0982/US1) від 17 вересня 2018 року в облікових системах Банку відсутні банківські вклади за вказаними чи будь-якими іншими договорами банківських вкладів на ім`я [PERSON] , грошові кошти до каси Банку, не надходили, касові документи відсутні. Позивач вважає вищевказану відмову безпідставною, оскільки при укладенні - договорів сторонами дотримано письмову форму, а відсутність реєстрації договору в системі обліку банку та, відповідно не зарахування коштів до каси, на що посилався відповідач в своєму листі, не може бути підставою для відмови у поверненні коштів, а є лише констатацією факту невиконання працівниками банку своїх обов`язків і не може спростовувати факт укладення договору. Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 26 вересня 2019 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з тим, що місце знаходження відповідача ПАТ «Місто Банк» за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, що територіально належить до Приморського районного суду м. Одеси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями року цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Місто Банк» про виконання обов`язку за договором вкладу та повернення суми вкладу, розподілена судді Свяченій Ю.Б. для розгляду. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року справу прийнято суддею до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20 листопада 2019 року. 13 листопада 2019 року до суду від представника відповідача надійшов відзив. Відзив подано у відповідності та з дотриманням вимог ст. 178 ЦПК України. У відзиві представником відповідача зазначено, що позовні вимоги [PERSON] , є безпідставними і необґрунтованими, оскільки встановлена законом письмова форма для договорів банківського вкладу (депозиту) не дотримана, а підстави позову спростовуються тим, що договір №GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 р. в Краматорському відділенні AT «Місто Банк» та в системі автоматизації банку (САБ) AT «Місто Банк» відсутній, банківський вклад за вказаним договором [PERSON] в обліку AT "Місто Банк" відсутній. Грошові кошти в розмірі 1000 доларів США за договором №GB_KM/0982/USD до каси банку не надходили, касові документи відсутні, згідно Договору №GB_KM/0982/USD відсоткова ставка в іноземній валюті становить 8% річних, згідно додаткової угоди №1 до цього договору вона сплачується в кінці строку і "здійснюється в подвійному розмірі" - 16% річних в доларах США, договір №GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 р. із ставкою 16% річних по доларам США є нікчемним, відсоткові ставки не відповідають відсотковим ставкам, затвердженим Комітетом з управління активами та пасивами (КУАП) AT «Місто Банк» №94 від 07.09.2018 р. у розмірі 4% річних (а не 8% чи 16%, що є неможливим та не є банківськими ставками по вкладам), грошові кошти в касу банку [PERSON] не вносила, касовий документ на 1000 доларів США відсутній в документах дня банку і в Системі автоматизації банку (САБ); в Договорі та квитанції зазначений неіснуючий рахунок № [NUMBER] , який не відкривався в обліку та в САБ AT «Місто Банк» відсутній; Договір №GB_KM/0982/USD та квитанція на 1000 доларів США в обліку та в САБ Операційний день банку «ОДБ «Мебіус-Банк» відсутні, розміри відсоткових ставок оприлюднені на сайті AT «Місто Банк» відповідно до вимог законодавства та як публічна оферта для вкладників, що свідчить про укладення Красніковою Ю.С. з [PERSON] завідомо фіктивного договору на незаконних умовах без внесення грошей в касу банку, який є нікчемним. Також у догові зазначено, що договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № (без номера) від 28/08/2017 на суму 905 євро, містить фіктивну суму і фіктивний номер рахунку № [NUMBER] , який не відповідає номеру рахунку в квитанції. На рахунок № [NUMBER] , зазначений в 2.1 Договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права поповнення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № (без номера) від 28/08/2017 на суму 905 євро, на який посилається і надає як доказ Позивач (і який той самий з фіктивним рахунком в Договорі в іншій валюті - в доларах США), грошові кошти ніколи не надходили, цей рахунок ніколи в системі AT "Місто Банк" не відкривався і в обліку відсутній. Також зазначено, що договір №GB_KM/1108/USD від 17 вересня 2018 р. на суму 2825 доларів США є нікчемним, оскільки відсутній належно укладений в письмовий договір з таким номером з належно відкритим рахунком, зазначеним в договорі, та з внесенням грошових коштів на рахунок, зазначений в договорі, відсутній належний касовий документ про внесення коштів в касу банку, тобто у Позивача відсутні належні і допустимі докази укладення депозитного договору на суму 2825,00 доларів США у встановленій законом формі, а позовні вимоги про стягнення коштів вкладу (депозиту) задоволенню не підлягають. У судове засідання 20 листопада 2019 року з`явився представник позивача, судом оголошено перерву на 20 лютого 2020 року з підстав неявки представника відповідача. У судове засідання 20 лютого 2020 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Судом роз`яснено сторонам права. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснивши, що встановлена законом письмова форма для договорів банківського вкладу (депозиту) укладених між позивачем та Красніковою Ю.С. не дотримана, в системі автоматизації банку (САБ) AT «Місто Банк» відомості щодо укладення вказаних договорів відсутні та в обліку AT "Місто Банк" не міститься. Судове засідання відкладено на 30 березня 2020 року. Судове засідання 30 березня 2020 року відкладено на 15 липня 2020 року з підстав неявки сторін по справі. Ві представника позивача до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням на території України карантину. У судове засідання 15 липня 2020 року з`явився представник відповідача, від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи в режимі відеоконференцзв`язку, судом проголошено перерву на 20 жовтня 2020 року. Судове засідання 20 жовтня 2020 року відбулось в режимі відеоконференції, з`явилися представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 березня 2016 року позивач звернувся до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою оформлення двох договорів банківського вкладу (депозиту). 23 березня 2016 року в приміщені банку позивачем укладено з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.С. договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в доларах США без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № DO/2241/USD на суму - 2500.00 доларів США зі ставкою 12% річних по долару США та договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в євро без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № DO/2242/ EUR на суму - 800 євро зі ставкою 12% річних по євро. На підставі вищевказаного договору позивач передала касиру відділення вказані грошові кошти, що підтверджується квитанціями № CASH_1 від 23 березня 2016 року, № CASH_2 від 23 березня 2016 року. 23 грудня 2016 року позивач звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних договорів банківського вкладу (депозиту) на суму: 2680.00 доларів США від 23 грудня 2016 року та оригінал договору банківського вкладу (депозиту) «Зимовий» в Євро № GB_KM/0967/EUR на суму: 857,00 Євро від 23 грудня 2016 року, а також, квитанції № CASH_22924 від 23 грудня 2016 року, № від 23 грудня 2016 року. 28 серпня 2017 року позивач звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних депозитних договорів перший на суму: 2825.00 доларів США, а другий на суму: 905,00 Євро переукладання вище зазначених договорів здійснювалося з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.Є. про що свідчать оригінали договорів банківського вкладу (депозиту) № GB_KM/1108/USD від 28 серпня 2017 року та № GB_KM/1112/EUR від 28 серпня 2017 року, а також, квитанції № CASH_26822 від 28 серпня 2017 року, № CASH_26847 від 28 серпня 2017 року. 07 вересня 2018 року позивач звернулась до Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» з метою переукладання двох вище вказаних депозитних договорів перший на суму: 2976,00 доларів США, а другий на суму: 950,00 Євро, про що свідчать оригінали договорів банківського вкладу № GBJKM/0955/USD від 07 вересня 2018 року, № GBJCM/0954/EUR від 07 вересня 2018 року. 17 вересня 2018 року позивач у Краматорському відділенні ПАТ «МІСТО БАНК» з керівником Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Красніковою Ю.С. уклала договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в доларах США без права повернення з виплатою відсотків в кінці строку без права дострокового повернення № GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 року зі ставкою 8% річних по доларах США на суму: 1000 доларів США та передала касиру відділення грошові кошти на суму: 1000 доларів США про що свідчить квитанція № CASH_26827 від 17 вересня 2018 року. 22 грудня 2018 року позивач звернувся до Київського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» із заявою про перевірку за договорами банківського вкладу (депозиту) у зв`язку з закінченням терміну дії згаданих договорів. Однак, їй було повідомлено, що договірні відносини між нею та відповідачами відсутні та відмовлено у поверненні коштів. Згідно відповіді № 99 від 12 лютого 2019 року за підписом Голови правління ПАТ «МІСТО БАНК» в якій зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що вказані у заяві договори № GB_KM/0955/USD від 07 вересня 2018 року, № GB_KM/0954/EUR від 07 вересня 2018 року та № GB_KM/0982/US1) від 17 вересня 2018 року в облікових системах Банку відсутні банківські вклади за вказаними чи будь-якими іншими договорами банківських вкладів на ім`я [PERSON] , грошові кошти до каси Банку, не надходили, касові документи відсутні. 01 лютого 2019 року позивач звернувся до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою щодо привласнення керівнику Краматорського відділення ПАТ «МІСТО БАНК» Краснікової Ю.С. грошових коштів на суму 140 000 (сто сорок тисяч гривень 00 коп.) грн. шляхом укладання фіктивних договорів до банківського вкладу між нею як фізичною особою та Банком в особі Краснікової Ю.С. , якою в облікові системи Банку не внесені грошові кошти на рахунок Банку не скеровано. Подану нею заяву приєднано до кримінального провадження 12019050390000420 від 01.02.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України щодо Краснікової Ю.С . У відповідності до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-352цс16, згідно якої письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Правова позиція щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку викладена у постанові Верховного Суду України № 6-352цс16 від 06.04.2016 року, відповідно до якого після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов`язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про нікчемність правочину, оскільки договори банківського вкладу підписані уповноваженою на той час особою. Із змісту вищевказаних договорів банківського вкладу не вбачається обов`язку вкладника перевіряти обставини щодо реєстрації договору у системі обліку банку, як і не передбачено перевірку законності дій особи, в тому числі коло його повноважень, належність довіреності на вчинення від імені банку правочину, чинність такої довіреності та ін., що у свою чергу може вплинути на правові наслідки правочину, що укладається. Таких обов`язків вкладника не визначено ні Договором, ні законом. Саме на відповідальній особі банку лежить обов`язок по видачі вкладнику примірника договору, як документу, що підтверджує реальність правочину і інших документів, в тому числі з врахуванням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, на які посилається представник відповідача у своїх запереченнях і які розроблені і обов`язкові до виконання саме працівниками банківських установ. Крім того, посилання представника відповідача на те, що кошти від позивача за зазначеним Договором до каси банку не надходили і рахунок по названому вище депозитному договору не відкривався не спростовують факту передачі позивачем у розпорядження банку коштів через уповноваженого працівника банку, а проведення реєстрації Договору в автоматизованій банківській системі та проведення по касі коштів чи проведення безготівкової операції та відкриття рахунків, як і перевірка надходження коштів на відповідний визначений у Договорі рахунок є обов`язком працівників банку і не може залежати від волі чи дій вкладника. Отже, з огляду на зазначені обставини, суд вважає доведеним факт укладання між позивачем та ПАТ «Місто Банк» договорів GB_КМ/1108/USD від 28 серпня 2017 року, № GB_КM/1112/EUR від 28 серпня 2017 року, № GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 року, оскільки аналіз вищенаведених письмових доказів дає підстави вважати, що зміст зазначених договорів зафіксований у відповідних документах, які скріплені підписами сторін, при чому від імені банку договір підписаний правомочною особою. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини. Виконання зобов`язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об`єкт. За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору банківського строкового вкладу, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення суми вкладу та відсотків, що передбачені вищевказаним договором. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, котрий не спростовано відповідачем, заборгованість за договорами банківського вкладу, становить: за договором GB_КМ/1108/USD від 28 серпня 2017 року у розмірі 2825 (дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) доларів США, сума нарахованих процентів за вкладом у розмірі 183 (сто вісімдесят три) доларів США 62 центи, 3 % річних у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) 31 доларів США 31 цент, за договором № GB_КM/1112/EUR від 28 серпня 2017 року у розмірі 905.00 (дев`ятсот п`ять) Євро, сума нарахованих процентів за вкладом у розмірі 58 (п`ятдесят вісім) Євро 82 євроценти, 3 % річних у розмірі 27 (двадцять сім) Євро 33 євроценти, за договором № GB_KM/0982/USD від 17 вересня 2018 року у розмірі 1000,00 (одна тисяча) доларів США, сума нарахованих процентів за вкладом у розмірі 80 (вісімдесят) 00 доларів США, 3 % річних у розмірі 15 (п`ятнадцять), 00 доларів США. Аналіз правових норм та умов договорів дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором. Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу. Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає лише орієнтовний розрахунок суми судових витрат. За таких обставин, суд вважає вимоги про стягнення судових витрат на отримання професійної правничої допомоги не обґрунтованими, а тому не знаходить підстав задля стягнення витрат на професійну юридичну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2305,20 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанціями на зазначену суму. Враховуючи те, що позовні вимоги банку були задоволені у повному обсязі, то суд стягує судовий збір у повному обсязі з відповідача в сумі 2305,20 грн.

Outcome: approved