Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що шлюб між нею та відповідачем розірваний 3.08.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26.07.2007 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? його заробітку /доходу/ , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Протягом 2014 року відповідачу до сплати було нараховано аліменти в розмірі 601 грн. 50 коп., однак, він сплачував лише по 386 грн., а тому виникла заборгованість в розмірі 2178 грн. 90 коп. На утримання дитини їй потрібно в місяць 1500-2000 грн. В даний час відповідач не має постійного заробітку, але постійно їздить на заробітки, приховує дійсний розмір своїх доходів, а тому просить суд змінити розмір аліментів із ? частини усіх видів заробітку в місяць на дитину відповідного віку на ктримання сина на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 5.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, мотивуючи тим, що позивач за первісним позовом вела розпусний спосіб життя, вживала алкоголь, палила цигарки, а тому він сумнівався в тому, що він є біологічним батьком дитини. Позивач звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні від позовних вимог в частині оспорювання батьківства відмовився, а позов позивача за первісним позовом визнав частково, визнавши суму заборгованості по аліментах. Однак, не визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, пояснивши при цьому, що в даний час він на заробітки не їздить, часто хворів, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши матеріали окремого судового доручення, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого в грудні 2006 року відділом РАЦСу Радехівського РУЮ Львівської області, вбачається що на даний час сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Як слідує з положень ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено з пояснень відповідача та стверджується копією виписки з свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами був укладений та розірваний 25.01.2008 року шлюб. Відповідно до копії рішення Радехівського районного суду Львівської від 26.07.2007 року про стягнення аліментів, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? його заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 8.06.2007 рроку і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров"я. Таким чином, судом встановлено, що у сторін на даний час є спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку у 2007 р. та рішенням суду було визначено розмір аліментів у частці від сукупного заробітку, оскільки відповідач на цей час працював. На даний час відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р, що ратифікована за Постановою ВР України № 789 ХII (78912) від 27.02.91 р. і набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачем в судовому засіданні не доведено тієї обставини, що з часу присудження аліментів з нього на користь позивача на утримання спільної дитини сторін, відбулись такі зміни його матеріального стану у сторону погіршення, як і погіршення стану здоров"я, що зазаначаввін в судовому засіданні, які б давали підстави суду суттєво зменшити розмір аліментів для стягнення. Разом з тим, ці обставини суд враховує при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, а тому приходить до висновку, що їх розмір повинен бути меншим 1000 грн., які зазначила позивач в позовній заяві, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти в розмірі 900 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для присудження стягнення аліментів у частці з дня звернення позивача з розглядуваним позовом до суду та вважає, що доцільно стягувати аліменти у частці з дня набрання даним рішенням суду законної сили. З відповідача слід стягнути на доход держави судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved