overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

12 січня 2015 року позивач звернувся до суду і просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 усіх видів доходів на її утримання, посилаючись на те, що він у теперішній час повнолітній, відповідач по справі є його рідним батьком. Шлюб між батьками розірвано. Позивач з 01 вересня 2012 року навчається у Костянтинівському індустріальному технікумі Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на третьому курсі за денною формою навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів щомісячно. Позивач у судовому засіданні, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути на його користь аліменти на навчання у твердій грошовій сумі - 500,00 гривень. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 500,00 гривень щомісячно. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином відповідача - [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача ( а.с. 3). [PERSON] навчається в Костянтинівському індустріальному технікумі Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на третьому курсі за денною формою навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с. 5). Відповідач на утримання дитини допомоги не надає, тому позивач не має змоги забезпечити в повному обсязі свої дитини, пов'язані з його навчанням. Відповідач працездатний, інвалідом не являється, матеріальної допомоги позивачу після досягнення ним повноліття у добровільному порядку не надає, хоча має змогу її надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в порядку ст.ст.199, 200 СК України у твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 12 січня 2015 року до досягненні двадцять трьох років за умови продовження ним навчання, оскільки відповідач має змогу надавити таку допомогу, працездатний, не має інших аліментних зобов'язань. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

12 січня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 лютого 2001 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Полапівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 лютого 2001 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Полапівської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с.4). Від даного шлюбу у них є двоє дітей: неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

12 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі 3 2007 року. Від спільного мешкання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином ( а.с. 16,17,21,22). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 2007 року сторони перебували у цивільному шлюбі. Від спільного мешкання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня дитина - [PERSON],[INFO], знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON]. матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про наявність інших утриманців даних не надав. На підставі викладеного з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір" . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 9 серпня 2003 року в Конюхівській сільській раді Локачинського району Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося. Через несумісність характерів та розбіжність у вирішенні побутових питань між сторонами часто виникали непорозуміння. Шлюб носить формальний характер, фактично сім'я розпалась, сторони стали чужими людьми, не мають спільних інтересів, втрачено почуття любові, розуміння та поваги один до одного. Спільне проживання, примирення і збереження сім?ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позивач звернувся до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошеня в газеті "Волинь-нова", про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про одруження (а.с.3), копію свідоцтва про одруження (а.с.4), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6), копію будинкової книги (а.с.7-10), копію паспорта та коду позивача (а.с.11,12), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

12 січня 2017 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства "Волиньвугілля" до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] в період часу з 19.01.2012 по 12.04.2012 в м. Нововолинську, перебуваючи згідно наказу №02-к/к від 19.01.2012 на посаді виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Волиньвугілля», розташованого по вул. Луцька, 1, будучи наділеним згідно Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, Колективного договору державного підприємства «Волиньвугілля» на 2010 - 2014 роки в редакції 2010 року із змінами та доповненнями, адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов'язками, тобто будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, що виразилося у використанні адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

12 травня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості за невраховану електроенергію внаслідок порушення ПКЕЕН у розмірі 3 922,93 грн., а також судові витрати у розмірі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ - 30 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщався, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причини неявки суд не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідача вимогам ст. 224 Ц11К України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні. [PERSON] мешкає в кв. 12 в будинку - № 104 по вул. Банківській в м. Одесі і є споживачем Центрального району електричних мереж ВАТ «Одесаобленерго. Пунктом 42 "Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357, які регулюють відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобовязані забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ін.. 17 червня 2008 року, представниками ЦРЕМ ВАТ "Одесаобленерго при перевірці за адресою [ADDRESS], було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до мереж ВАТ «Одесаобленерго», відсутність прибору обліку електричної енергії, внаслідок чого спожита електрична енергія не враховується, про що був складений відповідний акт № 0067798 від 17.06.2008 р. Відповідачка від підпису вищезазначеного акту відмовилась про що складений відповідний Акт відмови від підпису. У звязку з порушенням п. 42 Правил, згідно п. 53 Правил та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних електропоставнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, відповідачу було виписано додатковий рахунок на суму 3 922 грн. 93 коп., який до теперішнього часу не сплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що в резолютивній частині рішення по даній цивільній справі не міститься посилання на необхідність стягнення аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони, а також представники сторін у судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позивач [PERSON] просила розглянути дану заяву у її відсутність. Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України неявка сторін, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, тому суд вважає за необхідне розглянути вищезазначену заяву у відсутність осіб, які брали участь у розгляді цивільної справи про стягнення аліментів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, й розгляду справи у їх відсутність згідно положень цього Кодексу, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України судовий розгляд заяви [PERSON] здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав. Відповідно до статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або дії які треба виконати. Так, за рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 15 січня 2007 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], який народився в м.Дніпропетровську, працюючого ЧПК "ВТ-Сервіс", що мешкає [ADDRESS], аліменти в розмірі ? частки від доходу, щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, на користь матері - [PERSON], починаючи з 18.10.2006 року. Однак, суд при ухваленні рішення визначив розмір аліментів який підлягає стягненню, але не вирішив питання про необхідність стягнення аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з чим суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12 травня 2014 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27 жовтня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, а тому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячні до досягнення дитиною трьох річного віку, а саме до [INFO] Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

12 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 49720 грн. 37 коп. та судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.10.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит в сумі 34778 грн. 51 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами , Тарифами складають між ним та позивачем Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 25.03.2014 року утворилася заборгованість в сумі 49720 грн. 37 коп., з якої: 34778 грн. 53 коп. - заборгованість по кредиту, 5091 грн. 18 коп. - заборгованість по відсоткам, а також 9850 грн. 66 коп. штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язань, що підтверджується розрахунком (а.с 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved