Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень від 04 листопада 2020 року, просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дітей та стягнути з відповідача на їх утримання аліменти. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що відповідач є її донькою, яка в свою чергу є матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не дбає про матеріальне забезпечення своїх дітей, не створює їм умови для нормального розвитку та навчання, не цікавиться їх життям та навчанням, недбало ставиться до здоров`я та лікування дітей, зловживає спиртними напоями. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, відзиву на позов не подавала. Представник третіх осіб у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе позов задовольнити частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,23). Батьком дітей є [PERSON] . Ухвалою суду від 04.11.2020 вимоги до нього були залишені без розгляду. Згідно копії довідки № 8 про реєстрацію та склад сім`ї від 10.01.2019 року, вищевказані діти проживають разом з позивачем, відповідачем та іншими родичами за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). З висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради від 11.06.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно. З квартири постійно лунають крики, чутно дитячий плач. Вона часто залишає дітей, може бути відсутньою декілька днів. Свої батьківські обов`язки переклала на свою матір [PERSON] та бабу [PERSON] . На зауваження рідних поводиться не стримано, зухвало, відповідає нецензурною лайкою, вчиняє сварки, влаштовує бійки в присутності дітей. Сім`ю часто відвідує дільничний, були непоодинокі випадки викликів поліції. Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 58-60). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.. Відповідно до 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позов заявлено з підстав, передбачених п.п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. При ухваленні рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене, а також з метою попередження негативних наслідків для неповнолітніх дітей відповідача, які можуть виникнути при залишенні їх на вихованні у відповідача, суд вважає за можливе застосувати положення ст.170 СК України та відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. Згідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial