Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

10.08.2017 року позивачка звернувлась до суду з даним позовом посилаючись на те що вона є власником житлового будинку, який розташований на території Волноваської міської ради за адресою: 85700, м.Волноваха вул.Центральна (колишня Леніна) буд.76. Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка надана їй у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради від 03.12.1997 року №309, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії I-ДН № 078201, виданим 09.03.1998 року та зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 455. Оскільки у наданому Державному акті земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, позивачка звернулась до Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у м.Волноваха по вул.ЦентральнаЯ, буд. 76. При виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінейних проміров земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0869 га, що не відповідає площі 0,0899 га, зазначеній у Державному акті серії I-ДН № 078201. Необхідність проведення топографо-геодезичних робіт виникла у звязку з тим, що у відділі Держгеокадастру у Волноваському районі відсутні архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню вищевказаного Державного акту. Таким чином на теперішній час позивачка не має можливості присвоїти кадастровий номер та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Позивачка у судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у содове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд спави за його відсутністю. Просить винести рішення на розсуд суду. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акту про право власності на землю серії I-ДН № 078201, виданого 09 березня 1988 року на підставі рішення виконкому Волноваської міської ради від 03.12.1997 року №309, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №455, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0899 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та розташованого за адресою: 85700, м.Волноваха Донецької області, вул.Леніна, буд.76 (а.с.5 ). З листа Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» від 17.07.2017 року, вбачається, що позивачка зверталась із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у м.Волноваха по вул.Центральна (колишня Леніна) буд.76. Але при виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінейних проміров земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0869 га, що не відповідає площі 0,0899 га, зазначеній у Державному акті серії І-ДН № 078201 (а.с. 6 ). Таким чином судом встановлено, що на теперішній час позивачка дійсно не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. За висновками спеціалістів Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК», [PERSON] потрібно виготовити новий правовстановлюючий документ на вказану вище земельну ділянку, який би відповідав дійсним промірам по межі огорожі і площі ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст..321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивачка не наполягає. На підставі ст. 321, 392, ЦК України,

Outcome: approved