Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому після уточнень, посилається на те, що він раніше подавав позов до даного відповідача до Ірпінського міського суду Київської області, але з інших підстав; позивачем були вибрані підстави на основі діючого законодавства на момент подання позову та не було враховано той факт, що на момент укладення договору, діяла інша редакція Закону України "Про захист прав споживачів". Вказує, що він та юридична особа - ДП "Філдес Україна" , в подальшому реорганізована на ПАТ "Філдес Україна" 09.07.2004 року уклали Контракт № 0200901 про участь в системі "CAR CREDIT" та надання автомобіля. Згідно ст. 5 договору позивач зобов'язувався вносити кожен місяць грошові суми, в якості внеску, до повної оплати вибраного автомобіля; відповідач в свою чергу згідно ст. 13 договору повинен на протязі 30 робочих днів передати вибраний автомобіль позивачу. Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором він виконав в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (квитанціями), ним було сплачено за договором 40 471,38 гривень. Згідно ст. 13 договору відповідач повинен на протязі 30 робочих днів передати вибраний автомобіль позивачу після сплати асигнаційного внеску з урахуванням, що даний внесок було сплачено 10 березня 2009 року, то останній, передбачений строк договором становить дату 21 квітня 2009 року. Неодноразові звернення до відповідача щодо виконання контракту та видачі визнаного продукту на протязі передбачених 30 днів, результатів не дали, а були лише завіряння, що автомобіль буде виданий на протязі місяця. Вказує, що за період часу з 01.01.09 року по 31.12.2010 року він 60 разів телефонував відповідачу для отримання інформації про виконання договору, за даний час було отримано письмове підтвердження виконання договору - це лист вих. № 852/04 від 30.04.2010 року, в якому вказано, що відповідач гарантує отримання автомобіля по контракту № 0200901; зауважує, що в даному листі не міститься інформація про укладення додаткової угоди чи будь-якої доплати. Але 01.10.2010 року при розмові з менеджером підприємства відповідача, яка відбулася в м. Одеса, він дізнався, що за цей проміжок часу після сплати всіх внесків та асигнаційного внеску та на даний час збільшилась ціна на автомобіль і йому запропоновано заплатити ще різницю в сумі 5 565,0 гривень, при цьому йому було надано листа вих. 1073/11 від 11.11.2010 року, в якому зазначалася вищевказана інформація, однак даний лист не був ні ким підписаний. Він ніколи не визнавав заборгованість, припускає, що ціна автомобіля могла зрости за проміжок часу від сплати асигнаційного внеску 10 березня 2009 року та датою 01.12.2010 року при пропозиції відповідача доплатити різницю вартості автомобіля, яка з'явилася з вини відповідача, так як датою виконання зобов'язання повинно бути 21 квітня 2009 року, коли ціна на автомобіль була тотожною сплаті внесків. Вказує, що посилання відповідача на невиконання пункту г) ст. 13 Контракту є хибною та не відповідає дійсності, на адресу позивача надходила додаткова угода, в якій зазначалося, що модель автомобіля, яка була вибрана при укладенні контракту знята з виробництва, тому була запропонована інша модель, яка коштувала суму внесків, яку заплатив позивач на протязі внесення внесків та асигнаційним внеском, але дана додаткова угода не була підписана відповідачем. Після підписання обох примірників додаткової угоди, вони були відправлені відповідачу для підписання та направлення екземпляру позивачу, однак на даний час він не отримав свій примирник, тому не може надати його суду. Позивач вказує, що даний позов подається в межах дії Закону України "Про захист прав споживачів", так як за своєю сутністю та природою має змішаний зміст та домінантною ознакою виступає саме надання послуг. Посилаючись на ч.17 ст.1, ст. 18 даного закону, вказує, що в даному пункті спочатку визначено, що після останнього внеску, далі іде мова про залишок внесків та надлишок внесків вносяться знову в останній внесок до графіку внесків; останній внесок він і є останній і вже не може бути самий останній внесок та продовження графіку внесків, після останнього внеску. Законодавець чітко визначає, що виконавець зобов'язаний своєчасно надавати споживачеві необхідну достовірну інформацію про товар, послуги у доступній наочній формі. Згідно умов контракту № 0200901 від 09.07.2004 року, укладеного між позивачем та відповідачем на позивача покладено обов'язок щомісячно сплачувати внески з метою отримання автомобіля; вказаний контракт не містить ні дати, ні місця виконання, більше того, не вказано строки виконання зобов'язання, умови контракту взагалі не містять будь-яких обов'язків щодо його виконання та відповідальності за його невиконання відповідачем. Зазначає, що укладений між ним та відповідачем контракт суперечить нормам Цивільного кодексу України, що регулює відносини між сторонами. Як вбачається з Контракту підписання контракту з боку відповідача відбулося продавцем [PERSON] з салону № 5/5, жодного посилання на наявність повноважень від імені відповідача та якогось салону 5/5 в Контракті відсутні. Таким чином, він вважає, що вищезазначений контракт (правочин) укладено з порушенням загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що передбачені ст. 203 ЦК України. Контракт не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ПАТ "Філдес Україна" за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості, натомість, контрактом передбачено, що у випадку відмові клієнта від контракту з нього утримуються вступний внесок, 10% штрафу від суми, що підлягає поверненню, але не менше суми двох чистих внесків, не повертаються адміністративні витрати й страховий внесок, повернення коштів відбувається після ліквідації групи. Вважає, що умови спірного контракту є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, і що ПАТ "Філдес Україна" здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Посилаючись на норми ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів" ( в редакції 15.01.2004 року), позивач вказує, що вказаний закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми; він сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ПАТ "Філдес Україна" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи "Кар Кредит". В момент підписання контракту він отримав інформацію та мав намір купити автомобіль у розстрочку чи певну форму кредиту, так як контракт підписувався в автосалоні та майже не розуміючи умови, а копію контракту для огляду з собою не надавалось, мотивуючи це комерційною таємницею, це можна було зробити тільки після підписання. Позивач також вказує, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, він маючи професію водія, вимушений користуватися громадським транспортом, маючи роботу в м. Києві, при цьому оплативши повну вартість автомобіля; він трудно переживає той факт, що його безпідставно називають людиною, яка не виконує свої зобов'язання, у зв'язку із цим у нього знизилася самооцінка, погіршились відносини з оточуючими, членами сім'ї, порушились нормальні життєві зв'язки з колегами та друзями через неможливість продовження активного громадського життя. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 10 000,0 гривень. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати Контракт № 0200901 від 09.07.2004 року між [PERSON] та ДП "Філдес Україна", в подальшому перейменованим ПАТ "Філдес Україна" недійсним; стягнути з приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" на його користь 40 471,38 гривень сплаченої суми за договором; 10 000,0 гривень моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим суд, заслухавши думку позивача та його представника, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності представника відповідача та не заперечували проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що між ДП "Філдес Україна" та [PERSON] 09.07.2004 року було укладено Контракт № 0200901, який складається з Ідентифікатору контракту та загальних умов контракту. Відповідно до ст. 1 зазначеного контракту предметом контракту є участь позивача в системі "CAR CREDIT" з метою придбання автомобіля марки "ВАЗ". Організатором та адміністратором системи є відповідач, який згідно ст. 3 контракту взяв на себе зобов'язання згрупувати контракт з іншими аналогічними контрактами, після чого надіслати членам системи формуляр для оплати повних внесків, також зобов'язався асигнувати (визнати) продукти, застосовуючи методи, вказані у ст. ст. 7, 8, 9 і 10, згідно фондів, якими володіють групи (п. б ст. 6 контракту), передати в розпорядження позивача з асигнацією визнаний за ним продукт на протязі 30 днів після виконання позивачем умов пунктів "а-ж" ст. 13 контракту. Відповідно до ст. 2, 5-13 контракту позивач зобов'язався після вступу в систему здійснювати щомісячні платежі та інші внески, приймати участь у системі торгів та аукціонів, отримати визначений автомобіль. Встановлено, що листом від 30 квітня 2010 року вих. № 852/04 АТ "Філдес Україна" повідомило позивачу про те, що АТ "Філдес Україна" розглянуто його заяву (вхідний № 179 від 05.02.2010 року); між АТ "Філдес Україна" та ним 09 липня 2004 року був підписаний контракт № 0200901, відповідно до якого АТ "Філдес Україна" зобов'язано виконати дії, пов'язані з наданням йому продукту (авто); АТ "Філдес Україна" гарантує йому отримання автомобіля по контракту № 0200901, по всіх питаннях, які його цікавлять йому слід звертатися в асигнаційний відділ АТ "Філдес Україна" по телефону. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2012 року у справі № 2-797/12 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" про захист прав споживачів, розірвання договору у позові [PERSON] відмовлено, як пояснив в судовому засіданні представник позивача [PERSON] дане рішення суду набрало законної сили. Із даного рішення суду вбачається, що позивач, звернувшись із зазначеним позовом до суду, просив суд визнати Контракт від 09.07.04. № 0200901 між [PERSON] та ДП "Філдес Україна", в подальшому перейменованим ПАТ "Філдес Україна" недійсним; стягнути з приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" на його користь 40 471,38 грн. сплаченої суми за договором і 10 000,0 грн. моральної шкоди, посилаючись на порушення відповідачем ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Даним рішенням суду встановлено, що спірні відносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів" в редакції на час укладення сторонами контракту від 09.07.2004 року № 0200901; на момент укладення договору він не суперечив вимогам законодавства, а сторонами були додержані вимоги, які встановлені ст. 203 ЦК України. Контракт містить права та обов'язки сторін, спосіб та строки їх виконання, умови та спосіб розірвання контракту, отже відсутні підстави для визнання оспорюваного контракту недійсним. Суд також вважав безпідставними посилання позивача на те, що контракт зі сторони відповідача підписано особою, яка не мала повноважень на це, оскільки таке твердження спростовується довіреністю від 31.03.04 № 47/2. Також безпідставними є посилання позивача на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" як на підставу визнання недійсним контракту, тому що редакція цієї статті на момент укладення контракту не містила умов щодо визнання договору недійсним, така норма в цій статті з'явилася лише внаслідок внесення змін на підставі Закону України від 01.12.2005 р. "Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів", який набрав законної сили 13.01.2006 р. Також у даному рішенні суду вказано, що безпідставними є також посилання позивача на те, що умови контракту важкі для розуміння, оскільки в разі нерозуміння умов контракту позивач мав можливість уточнювати їх у відповідача, консультуватись з цього приводу у фахівців з правознавства, в решті решт, не підписувати контракт. Суд також дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на відшкодування завданої йому моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів того, що його права (в тому числі як споживача) були порушені неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача. Дані обставини встановлені рішенням, яке набрало законної сили, а тому відповідно до положень ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. В судовому засіданні також встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2013 року у справі № 367/8443/13-ц за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено у задоволенні позову [PERSON], дане рішення набрало законної сили. Як вбачається із даного рішення суду, позивач, звернувшись до суду із зазначеним позовом, просив визнати Контракт від 09.07.04. № 0200901 між [PERSON] та ДП "Філдес Україна", в подальшому перейменованим ПАТ "Філдес Україна" недійсним; стягнути з приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" на його користь 40 471,38 грн. сплаченої суми за договором і 10 000,0 грн. моральної шкоди, посилаючись на аналогічні обставини, які були предметом звернення до суду із вищезазначеним позовом у справі № 2-797/12 та на порушення відповідачем ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Даним рішенням суду встановлено, що спірні правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів" в редакції на час укладення сторонами контракту від 09.07.2004 року № 0200901; виходячи із встановлених обставин та наведеного обґрунтування, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено письмовий договір про надання послуг, його було підписано позивачем та особою, уповноваженою на це та скріплено печаткою відповідача. На момент укладення договору він не суперечив вимогам законодавства, а сторонами були додержані вимоги, які встановлені ст. 203 ЦК України, контракт містить права та обов'язки сторін, спосіб та строки їх виконання, умови та спосіб розірвання контракту. Суд вважав безпідставним посилання відповідача на те, що контракт зі сторони відповідача підписано особою, яка не мала повноважень на це, оскільки таке твердження спростовується довіреністю від 31.03.04 № 47/2, що також встановлено рішенням Ірпінського міського суду від 15.06.2012 року. Безпідставним також є посилання позивача на ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" як на підставу визнання недійсним контракту, тому що редакція цих статей на момент укладення контракту не містила умов щодо визнання договору недійсним. Такі норми у вказаних статтях з'явилися лише внаслідок внесення змін на підставі Закону України від 01.12.2005 р. "Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів", який набрав законної сили 13.01.2006 р. Отже відсутні підстави для визнання оспорюваного контракту недійсним, а внаслідок цього і для повернення позивачу сплачених ним коштів по оспорюваному контракту. Суд також дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на відшкодування завданої йому моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів того, що його права (в тому числі як споживача) були порушені неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача. Дані обставини встановлені рішенням, яке набрало законної сили, а тому відповідно до положень ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача та його представника [PERSON], матеріалами справи. Як встановлено в судовому засіданні позивач, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на порушення відповідачем ст. ст. 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" ( в редакція 15.01.1004 року) та ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України просив визнати Контракт № 0200901 від 09.07.2004 року між [PERSON] та ДП "Філдес Україна", в подальшому перейменованим ПАТ "Філдес Україна" недійсним; стягнути з приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" на його користь 40 471,38 гривень сплаченої суми за договором; 10 000,0 гривень моральної шкоди. При цьому, позивач у своєму позові, посилається на аналогічні обставини, які були предметом розгляду цивільних справ № 2-797/12 та № 367/8443/13-ц, по яких Ірпінським міським судом вже були прийняті рішення, якими позивачу було відмовлено у позові та які набрали законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем при розгляді даної справи не було надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачем при укладенні оспорюваного контракту були порушені вимоги ст. ст. 18, 19, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 203 ЦК України. За таких обставин, суд, виходячи із положень ст. 11 та ст. 61 ЦПК України вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання Контракту № 0200901 від 09.07.2004 року між [PERSON] та ДП "Філдес Україна", в подальшому перейменованим ПАТ "Філдес Україна" недійсним з підстав порушення відповідачем ст. ст. 18, 19, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 203 ЦК України. Оскільки відсутні підстави для визнання оспорюваного контракту недійсним, суд не вбачає передбачених законом підстав для стягнення з приватного акціонерного товариства "Філдес Україна" на його користь 40 471,38 гривень сплаченої суми за договором та відсутні підстави для стягнення на нього користь 10 000,0 гривень моральної шкоди. Таким чином суд відмовляє позивачу у задоволенні позову повністю. На підставі ст. ст. 23, 203, 207, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: dismissed