Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

13.08.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину [ADDRESS], загальною площею 55, 5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 01.11.2017 р. За час шлюбу ними було набуте майно, а саме спірна квартира, що підтверджується ордером ЖБК «Кристал». Сума пайового внеску за квартиру було внесено в повному обсязі в період шлюбу. Враховуючи вказане, посилаючись на норми СК України, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири. Ухвалою судді від 15.08.2018 р. справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи по суті в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 15.11.2018 р. позивачем подано уточнену позовну заяву, у відповідності до якої позивачем змінились посилання на правові норми, а саме обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилається на норми КпШС. 12.12.2018 р. відповідачем подано до суду зустрічний позов, у відповідності до якого просить визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину [ADDRESS], загальною площею 55, 5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., посилаючись на те, що вказана квартира набута сторонами під час перебування в шлюбі, частки подружжя в майні є рівними. Ухвалою суду від 13.12.2018 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, їх вимоги об"єднані. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вимоги зустрічного позову визнає. Від відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги первісного позову визнає, зустрічний позов підтримує в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду справи, суд розглядає її без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог первісного та зустрічного позову. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 30.04.1993 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва 01.11.2017 р. На підставі рішення загальних зборів членів ЖБК, [PERSON] видано ордер на право зайняття [ADDRESS]. З ордеру вбачається, що він наданий на сім»ю з двох осіб, зокрема й на [PERSON] У відповідності до довідки ЖБК «Кристал-23» від 30.07.2013 р. №13 сума пайового внеску за квартиру [ADDRESS] сплачена в повному обсязі 02.09.1993 р. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Тлумачення ст. 22 КпШС 1969 року свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були набуті. Згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС 1969 року майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ст. 17 зазначеного Закону кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Вбачається, що сума пайових внесків внесена сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі. Ст. 60 СК України, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція ст. 22 КпШС України та ст. 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Встановивши, що сума пайових внесків за спірну квартиру була внесена у період шлюбу та за спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільним майном подружжя. Крім вказаного, сторонами в порядку ст. 206 ЦПК України подано до суду заяви про визнання вимог первісного та зустрічного позовів відповідно. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання сторонами вимог первісного та зустрічного позовів відповідно, суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у зв'язку з чим приймає вказані визнання та приходить до висновку про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині [ADDRESS], загальною площею 55, 5 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.

Outcome: approved