Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що успадкувавши після смерті своїх батьків вищевказане домоволодіння, яке відноситься до типу «колгоспних дворів» і належало покійним батькам позивачки [PERSON] та [PERSON] , позивачка не має можливості належним чином зареєструвати свої спадкові права на спірну нерухомість, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане домоволодіння. Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.12.2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.12.2019 року. 26.12.2019 року підготовче провадження у справі було закрито і справа призначена до судового розгляду по суті на 23.01.2020 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивачка заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити; представник відповідача позов визнає, відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. Третя особа причини неявки не повідомила, пояснень щодо позову не направила. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали заяви, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який на момент смерті разом із дружиною [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с.10, 11,14). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка на момент смерті одна була зареєстрована та проживала в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] (а.с.6, 7,14). Станом на 15.04.1991 року вищевказане домоволодіння мало статус "колгоспного двору", головою якого був [PERSON] , разом з яким була зареєстрована і проживала його дружина - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Отже, домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині кожному, оскільки частки членів колгоспного двору є рівними. Відповідно до довідки, виданої 01.03.2019 року КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок, розташований в [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.16). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 27.12.2019 року № 2813/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявою про прийняття спадщини [PERSON] , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.09.2012 року № 2-1183 на земельні ділянки. Також у справі є заповіт на ім`я [PERSON] від 09.10.2007 року на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0140371 (а.с.40-41). Таким чином, [PERSON] після смерті свого чоловіка успадкувала належну йому 1/2 частину спірного домоволодіння і стала одноособовим власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . За життя [PERSON] 22.01.2018 року склала заповіт, згідно з яким земельні ділянки, право власності на які посвідчене Державним актом серії ЯЕ № 781433 та ЯЕ № 781505 заповіла [PERSON] , а решту всього свого майна - [PERSON] (а.с.8). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 27.12.2019 року № 2811/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] . Останній було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а.с.42-44). Відповідно до повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 04.04.2019 року № 724/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлої на вищевказане майно (а.с.13). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності на спірну нерухомість, що наразі позбавляє позивачку можливості оформити свої права на житловий будинок, який вона успадкувала після смерті матері. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] та в установленому законом порядку прийняла спадщину, тому її вимоги про визнання права власності на успадковану нерухомість підлягають задоволенню, оскільки у померлої [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в [ADDRESS] , що наразі перешкоджає позивачці у реалізації її прав на вищевказане спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved