Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У жовтні 2014 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, за умовами якого останній було надано кредит шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок в сумі 2600 грн. Відповідач, зобов'язавшись сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості, комісію та інші винагороди відповідно до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, взяті на себе обов'язки не виконує, у зв'язку із чим допустила виникнення заборгованості станом на 19.08.2014 р. в сумі 33013,49 грн., з яких 7969,36 грн. - заборгованість за кредитом, 25044,13 грн. - заборгованість за процентами, штрафні санкції: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 853,69 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2014 р. вказана цивільна справа передана до Новоодеського районного суду Миколаївської області за підсудністю. Уточнивши позовні вимоги позивач пославшись на обставини, викладені у позові, а також на наявність рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області про стягнення з відповідача кредитної заборгованості за цим же кредитним договором в сумі 15689,71 грн., яка існувала станом на 31.05.2011 р., остаточно просив стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість , що існує станом на 31.08.2014 р. в сумі 18309,00 грн., яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитними коштами. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, справу просив слухати за його відсутності. Відповідач, будучи неодноразово повідомленою про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилася. Справа у відповідності з вимогами ст.ст.169,224 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи. Вивчивши доводи позову, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд дійшов наступного. З матеріалів справи встановлено, що за заявою [PERSON] від 26.12.2005 р. між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк передав позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на картковий рахунок в сумі 2600,00 грн., а та, в свою чергу, зобов'язалася повертати отримані кредитні кошти щомісячними платежами, а також здійснити оплату процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних, інших винагород, а в разі неналежного виконання обов'язків, здійснити плату пені та штрафів. Сторони домовились, що заява позичальника, Умови надання банківських послуг, Правила користування кредитною карткою, Тарифи банку, складають кредитний договір. Відповідно розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором, витягу з особового рахунку, рішенню Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.10.2014 р. про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 15689,71 грн., що існувала станом на 31.05.2011 р., остання взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого має заборгованість станом на 31.08.2014 р. в сумі 18309,00 грн., яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитними коштами Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України передбачено, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Положеннями ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом, зокрема - належним виконанням взятих на себе зобов'язань. Враховуюче наведене позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно вимогам ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved