Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

12.10.2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 10.02.2017 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву в якій просить суд поділити, як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 112,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м, допоміжною площею 36,5кв.м; хлів(літ «Б») площею основи забудови 148,1кв.м; погріб (літ. «б») площею основи забудови 13,9 кв.м; загальною вартістю 202153грн. та виділити їй 1/2 частину з данного майна. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за сплату судового збору в сумі 1010,77 грн. та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 2000 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року вони побудували будинок за адресою [ADDRESS]. Оскільки рішенням Летичівського районного суду від 12.08.2016 року їх шлюб було розірвано і відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити спільно набуте під час шлюбу майно, вона звернулася в суд із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, проте її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 15 від 28.10.2016 року, в сумі 2000 грн. тавидатки по оплаті судового збору в сумі 1010,77 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанк № 0.0.608298826.1 від 30.08.2016 року. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведенного ст. 368 ч.3 ЦК України, 60,70 СК України,

Outcome: approved