Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

02.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», філії (відділення) [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення суми страхового відшкодування, пені та відсотків. Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.2016 року приблизно о 09 год. 15 хв. у м. Львові, на вул. Городоцька, 80, мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі транспортних засобів ВАЗ 2103 (державний номер [NUMBER]) під керуванням [PERSON] та [PERSON] (державний номер [NUMBER]) під керуванням [PERSON] Останній автомобіль належить позивачу на праві власності. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП (по ст. 124 КУпАП). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» 25.12.2015 року, термін дії полісу до 25.12.2016 року. 24.05.2016 року позивач звернувся до філії (відділення) [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, страхове відшкодування позивачу не виплачене. Просить суд стягнути на свою користь страхове відшкодування у розмірі 32897,72 грн.,\~ пеню за несвоєчасне виконання зобовязань по виплаті страхового відшкодування у розмірі 5374,49 грн., 2506,12 грн. інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобовязань з виплати страхового відшкодування та\~ 3 % річних від простроченої суми у розмірі 605,68 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули. Представник позивача направив суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та без участі позивача. Уточненні позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», філія (відділення) [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання 21.09.2017 року не направили. Заяв про поважні причини неявки представників до суду не надходило. В письмових запереченнях директор ТДВ «СК Київ Ре» просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині страхового відшкодування і пені частково із зазначенням суми, в задоволенні позовних вимого щодо 3% річних та пені відмовити повністю. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, встановив наступне. [PERSON]В, 24.05.2016 року о 09.20 год. в м. Львові по вул. Городоцька, порушив\~правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що проявилось у невиконанні ним п. 10.3\~ПДР\~України, а саме : керуючи автомобілем ВАЗ 2103, державний номер [NUMBER], навпроти будинку № 80 при перестроюванні у праву смугу руху, не наддав перевагу в русі автомобілю, [PERSON], державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв зіткнення, при цьому транспортний засіб ВАЗ 2103 дістав інерційний рух та здійснив наїзд на автомобіль марки [PERSON], д.н.з. ВС 5944ВІ, яким керував [PERSON], який стояв попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення передбачене\~ст. 124 КУпАП. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 22.06.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, за ст. 124 КУпАП. Відповідно до\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана\~\~внаслідок\~\~взаємодії\~\~кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода,\~\~завдана\~\~одній\~\~особі\~\~з\~\~вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до\~ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з \~ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в у [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за полісом АЕ/6747784 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Обовязків ліміт відповідальності зазначений у полісі за заподіяну майнову шкоду (на одного потерпілого) встановлений у розмірі 50000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю (на одного потерпілого) становить 100000 грн. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Рішення про відмову у здійсненні страхових виплат приймається страховиком у строк не більший за передбачений договором і правилами страхування та повідомляється страхувальником у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно наданих позивачем документів, ним в установленому законом порядку, своєчасно, повідомлено страховика про настання страхового випадку, а саме в день настання ДТП 24.05.2016 р. 28.09.2016 р. [PERSON] звернувся до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого в результаті ДТП 24.05.2016 року. 26.05.2016 року транспортний засіб [PERSON], державний номер [NUMBER] був оглянутий оцінювачем ТзДВ «СК «Київ Ре». Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 989 ЦК України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 989, ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» вбачається, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому. Відповідно до розяснень, наведених у п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», №4 від 01.03.2013 року, зазначено що, з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Відповідачами не надано суду жодних доказів наявності у [PERSON] укладених договорів страхування цивільно-правової відповідальності з іншими страховими товариствами. Визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд виходить із суми, встановленої звітом № 1677/16 від 23.02.2017 р. (за оцінкою 26.05.2016 р. із врахуванням виправленої калькуляції) СПДФО [PERSON] щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля [PERSON], державний номер [NUMBER], яка склала 32\~897, 72 грн. Тобто, розмір заподіяної позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до ч.2\~ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК України). Згідно із п. 36.2\~ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача 28.09.2016 р. про виплату страхового відшкодування. Тобто зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідачем повинно було бути виконане не пізніше 27.12.2016 року. З цього часу, права позивача щодо отримання суми страхового відшкодування були порушеними. Відповідно до\~ст. 992 ЦК України\~у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Зазначені в письмових запереченнях представника відповідача твердження про те, що в розрахунок заборгованості, пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат не потрібно враховувати суму 15317,21 грн., суд вважає необґрунтованим. Вказуючи, що рішення про виплату вказаної суми було прийнято 23.02.2017 р. у листі №313, представник відповідача одночасно зазначив, що ці кошти не виплачено позивачеві з незалежних від відповідача причин. Жодних доказів поважності невиплати, доказів «незалежних від відповідача причин» суду не надано. Пунктом 36. 5\~ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»\~визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, з відповідача також підлягає стягненню пеня в розмірі 5374,49 гривень за період з 28.12.2016 року по 08.08.2017 року (по день звернення до суду з уточненим позовом), тобто за 224 дні. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК України). Судом встановлена безпідставність невиплати страхового відшкодування за період з 28.12.2016 року по 08.08.2017 року (по день звернення до суду з уточненим позовом), тобто за 224 дні. Тому суд також погоджується із доводами позивача про необхідність стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 605,68 грн. Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця. Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика\~постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). Позивачем наведені правильні розрахунки при застосуванні індексу інфляції. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2506,12 грн. інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобовязань з виплати страхового відшкодування. Задовольняючи позовні вимоги у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved