Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі земельної ділянки. Позивачі обґрунтували позовну заяву тим, що їм на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка по [ADDRESS], а саме: [PERSON] 61/400 частина земельної ділянки по [ADDRESS], [PERSON] належить 61/400 частина земельної ділянки по [ADDRESS], [PERSON] належить 72/200 частин земельної ділянки по [ADDRESS]. [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на землю належить 67/200 частин земельної ділянки по [ADDRESS]. 02 лютого 2004 року між співвласниками було укладено, нотаріально засвідчено та зареєстровано Договір конкретного порядку користування земельною ділянкою, за яким за побажанням власників земельної ділянки по [ADDRESS], загальною площею 1039 кв. м. встановлено наступний порядок користування. В користування [PERSON] переходить 67/200 частин земельної ділянки, площею 351,41 кв. м., позначені на зведеному плані користування земельною ділянкою по [ADDRESS], який є невід'ємною частиною цього договору, під номером 01 з будинком та прибудинковими спорудами під літерою «К». В користування [PERSON] 72/200 частин земельної ділянки, площею 377,65 кв. м. [PERSON] 61/400 частина земельної ділянки, площею 159,97 кв. м. [PERSON] 61/400 частина земельної ділянки, площею 159,97 кв. м., що позначені на зведеному плані користування земельною ділянкою по [ADDRESS], який є невід'ємною частиною цього договору, під номером 02 з будинками та прибудинковими спорудами під літерами «А», «Ж», «И». За пунктом 7 договору від 02 лютого 2004 року сторони домовились про те, що відчуження (купівля-продаж, дарування, застава, обмін, тощо) належних їм часток вищезазначеної земельної ділянки проводиться один з співвласників без відповідної згоди іншого співвласника. Кожний власник має право зводити на своїй частині земельної ділянки будинки та споруди, відповідно до чинного законодавства. Також позивачі вказували, що у відповідності до чинного законодавства, введення в експлуатацію нового будівництва, самочинного будівництва здійснюється за згодою всіх співвласників, у зв'язку з чим отримати нотаріально засвідчену згоду [PERSON] на вчинення таких дій не можливо, у зв'язку з тим, що на зв'язок остання не виходить і з 2009 року позивачі позбавлені можливості узаконити самочинне будівництво та отримати у відповідності до розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №1203 від 05.07.2004 року нові правовстановлюючі документи на нерухоме майно. У зв'язку з чим просили виділити в натурі [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність належні їм по 61/400 частин земельної ділянки під [ADDRESS], розмір якої разом становить 319,94 кв. м. Виділити [PERSON] в натурі 72/200 частин земельної ділянки під [ADDRESS], яка становить 377,65 кв. м. Виділити [PERSON] в натурі 67/200 частин земельної ділянки під [ADDRESS], яка становить 351,41 кв. м. Припинити між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] спільну часткову власність на земельну ділянку загальною площею 1049 кв. м. під [ADDRESS],залишивши у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площе. 329,94 кв. м. по [ADDRESS]. Судом до участі у справі було залучено в якості третіх осіб Шевченківську районна в м. Києві державну адміністрацію, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва". В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представники позивачів підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов та усно представник позивачів суду пояснила, що за умовами Договору конкретного порядку користування земельною ділянкою від 02 лютого 2004 року укладеного між співвласниками земельної ділянки [ADDRESS] , що відчуження (купівля-продаж, дарування, застава, обмін, тощо) належних їм часток вищезазначеної земельної ділянки проводиться один з співвласників без відповідної згоди іншого співвласника та кожний власник має право зводити на своїй частині земельної ділянки будинки та споруди, відповідно до чинного законодавства. Проте, у відповідності до вимог чинного законодавства вчинення дій із узаконення самочинного будівництва, отримання нових правовласновлюючих документів у відповідності до розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №1203 від 05.07.2004 року без нотаріально засвідченої згоди всіх співвласників житлового будинку та земельної ділянки є неможливим. При цьому позивачі виконали взяті на себе зобов'язання за договором конкретного користування земельною ділянкою і надали відповідачці [PERSON] всі необхідні заяви, нотаріально їх посвідчивши, що підтверджується їх копіями доданими до матеріалів справи. [PERSON] отримала нове свідоцтво про право власності. А сама відповідачка [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 2009 року, на зв'язок із позивачами не виходить. Всі вжиті ними заходи щодо отримання від [PERSON] нотаріально засвідчених згод так і не мали позитивного результату, місце проживання останньої змінювалось декілька раз, що і змусило позивачів звернутись до суду з даним позовом. Відповідач на виклики суду не з'явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку через ЗМІ, а саме газету ,,Урядовий Кур'єр, відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслала. Третя особа Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація повідомлена належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, в своїх письмових запереченнях проти позову заперечувала, зазначала, що позивачами не надано доказів порушення їх прав з боку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, тому просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва повідомлена належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності не надала. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка по [ADDRESS], загальною площею 1039 кв.м., що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю. 02 лютого 2004 року між співвласниками було укладено, нотаріально засвідчено та зареєстровано Договір конкретного порядку користування земельною ділянкою, за яким за побажанням власників земельної ділянки по [ADDRESS], загальною площею 1039 кв. м. встановлено наступний порядок користування. В користування [PERSON] переходить 67/200 частин земельної ділянки, площею 351,41 кв. м., позначені на зведеному плані користування земельною ділянкою по [ADDRESS], який є невід'ємною частиною цього договору, під номером 01 з будинком та прибудинковими спорудами під літерою «К». В користування [PERSON] 72/200 частин земельної ділянки, площею 377,65 кв. м. [PERSON] 61/400 частина земельної ділянки, площею 159,97 кв. м. [PERSON] 61/400 частина земельної ділянки, площею 159,97 кв.м., що позначені на зведеному плані користування земельною ділянкою по [ADDRESS], який є невід'ємною частиною цього договору, під номером 02 з будинками та прибудинковими спорудами під літерами «А», «Ж», «И». У відповідності до п. 7 Договору конкретного порядку користування земельною ділянкою від 02 лютого 2004 року сторони домовились про те, що відчуження (купівля-продаж, дарування, застава, обмін, тощо) належних їм часток вищезазначеної земельної ділянки проводиться один з співвласників без відповідної згоди іншого співвласника. Кожний власник має право зводити на своїй частині земельної ділянки будинки та споруди, відповідно до чинного законодавства. Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації за №1203 від 05 липня 2004 року було розподілено домоволодіння по [ADDRESS] між співвласниками з присвоєнням поштових адрес та вирішено видати свідоцтва на право власності. 04.10.2004 р. [PERSON],[PERSON], [PERSON] надали до ККУП ФК «Житлоінвест» нотаріально засвідчену заяву, що вони не заперечують проти видачі Свідоцтва про право власності на новий житловий будинок [PERSON]. 25.09.2009 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві постановою №420 наклала штраф на [PERSON] за самочинне будівництво сараю та прибудов. 04.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] надали [PERSON] нотаріально засвідчені заяви про надання своєї згоди на узаконення та введення в експлуатацію самовільно побудованих нею прибудов та сараю. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. Виділ часток (розділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольованій квартирі, які за розміром відповідають розміру частко співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або розділу будинку в натурі, який знаходиться у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або розділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до п. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно п. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Враховуючи підставу позову, оскільки позивачі не можуть отримувати від відповідачки згоду на вчинення дій із узаконення самочинного будівництва, отримання нових правовстановлюючих документів на нерухоме майно, тощо, при тому, що співвласники володіють і користуються спільною власністю тільки за спільною згодою, то їх вимоги щодо виділення належних їм часток із складу земельної ділянки як окремо так і разом з іншими учасниками є обґрунтованими. На підставі ст.ст. 317,321,356,358,364,367 ЦК України, ст..88 ЗК України,

Outcome: approved