Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02.04.2018р. до суду звернувся [PERSON] із позовом до виконкому Калинівської міськради, де просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Десна» в селі Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області та належав померлій [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0165356, виданого Калинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 399 від 04.10.1996р., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394, нормативною грошовою оцінкою 91098грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 18.10.2005р. в селі Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що 18.10.2005р. померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Десна» в селі Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області, яку він фактично прийняв після смерті матері [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою та складеним померлою заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не має можливості, через те, що сертифікат про право на земельну частку (пай) був загублений, а тому вимушений звернутися до суду. Позивач в підготовче засідання не зявився, згідно поданої заяви просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання також не зявився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 18.10.2005р. померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією І-АМ № 005788, виданим 21.10.2005р. Дружелюбівською сільською радою Калинівського району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Десна» в селі Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області та належав померлій [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0165356, виданого Калинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 399 від 04.10.1996р., зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394, нормативною грошовою оцінкою 91098грн. Заповітом, посвідченим 01.06.2004р. секретарем Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі за № 164, померла [PERSON] все своє майно заповіла своєму синові - позивачу [PERSON], який звернувся до приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51851157. Проте, оформити спадщину на вищевказане майно після смерті матері у приватного нотаріуса, по місцю відкриття спадщини, не має можливості через втрату сертифікату про право на земельну частку (пай). Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~р.\~№ 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз'яснень ,викладених у п.11 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року (561-12), Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року N720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5\~Земельного кодексу\~України 1990\~року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до листа Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.03.2018р. № 0-2-0.181-262/124-18, [PERSON] на підставі розпорядження голови Калинівської райдержадміністрації № 399 від 04.10.1996р. був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0165356, згідно якого їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Десна», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість даної земельної частки (паю) складає 91098грн. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай). Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved