Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

03 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області між сторонами по справі було розірвано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 23 жовтня 2008 року, актовий запис №112. Під час шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON], [INFO]. Син мешкає разом з позивачкою, перебуває на повному її утриманні, відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та в добровільному порядку надавати не хоче, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім цього, у разі відсутності відповідача просила винести у справі заочне рішення (а.с.13). Відповідач у судове засідання двічі не з'явився по невідомим суду причинам, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Належне його повідомлення міститься на аркушах справи 12,14. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23 жовтня 2008 року (а.с.6) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 грудня 2005 року (а.с.3) видно, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. З довідки №691 від 26 серпня 2015 року (а.с.7), виданої виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, [PERSON], [INFO], та знаходиться на її утриманні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, які є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Батько протягом останнього часу не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, син знаходиться на утриманні матері, тому суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON]. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487грн. 20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved