Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

06.04.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року на її користь присуджено аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з 01 грудня 2012 року по грудень 2015 року свідомо ухилявся від сплати аліментів, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина та сплату комунальних послуг не надавав. Відповідач у грудні 2015 року, лютому та березні 2016 року поштовими переказами пересилав позивачці по 300 гривень на оплату комунальних послуг за будинок. Офіційно відповідач не працевлаштований та працевлаштовуватись не бажає. Відповідач інших аліментів не сплачує, стягнень по виконачим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просить суд: 1. Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 гривень, щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 2. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити повністю. 30 травня 2016 року відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких невизнання позову обгрунтовував тим, що після розірвання шлюбу в 2011 році до 01 березня 2016 року вони з позивачкою проживали у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, позивачка та дитина перебували на його утриманні, він регулярно приймав участь у оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач сплачував аліменти позивачці на руки, оскільки остання відмовлялась приймати кошти грошовими переказами. Грошові перекази у грудні 2015 року, лютому та березні 2016 року були в рахунок сплати аліментів.З вересня 2016 року по 16 травня 2016 року дитина перебувала у матері позивачки, а тому відповідач був позбавлений можливості приймати участь у вихованні та утриманні сина. На даний час відповідач не працевлаштований, проте має намір знайти постійну роботу. Матеріальний стан відповідача погіршився. Єдиний його дохід чорнобильська допомога в сумі 210 гривень, відповідач фактично знаходиться на утриманні власної матері. В підлітковому віці він отримав черепно-мозкову травму, внаслідок чого його здоров"я стрімко погіршилось. Відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у Згурівській ЦРЛ, отримав направлення на лікування до Київської обласної лікарні. Відповідач є евакуйованим із зони відчуження, категорії 2, а тому просить звільнити його від сплати судового збору. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що встановлено з копії рішення Згурівського районного суду від 17 травня 2011 року (а.с.7), копії свідоцтва про народження (а.с.8), довідки Середівської сільської ради (а.с.9). Згідно рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року на користь позивачки присуджено аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно (копія рішення суду - а.с.7). За відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів (довідка виконавчої служби про недоотримання аліментів - а.с.10). Відповідач є громадянином, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, категорія 2 (копія посвідчення Серії [NUMBER] - а.с.50). Відповідач у 1992 році переніс закриту черепно-мозкову травму, у зв'язку з чим проходив стаціонарне лікування в період 09 грудня 1998 року по 29 грудня 1998 року та з 17 травня 2016 року по 30 травня 2016 року, що встановлено з копії виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (а.с.51), акту обстеження стану здоров'я (а.с.52), копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.61). В листопаді, грудні 2015 року, січні-квітні 2016 року відповідачем здійснювались грошові перекази позивачці на визначені суми (копії квитанцій - а.с.53-54). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них .У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інше. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. При прийняття рішення про зміну розміру аліментів, визначених судовим рішенням, судом враховано зміну матеірального становища відповідача, а саме те, що відповідач тривалий час непрацює, постійного доходу (заробітку) не має. Суд не вважає, що стан здоров'я відповідача є підставою для відмови в зміні розіру аліментів. Суд вважає за необхідне, змінити розмір аліментів, присуджений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 травня 2011 року у справі № 2-157/11 та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень, з урахуванням індексації, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішеням законої сили і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, оскільки від сплати судового збору звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають процесуальний статус позивача, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved