Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

11 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В заяві зазначив, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не склав. [PERSON] одружений ніколи не був, дітей не мав, батьки померли, а тому право на спадкування за законом, як єдиний спадкоємець, отримав він. У встановлений законом шестимісячний строк заявник звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини. Після витоку шестимісячного строку та звернення до Веселинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що відсутні правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності [PERSON] на земельну ділянку. Зазначене вище спонукало позивача звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5649 га, яка розташована в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1139 га, яка розташована в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області; та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1963 га, яка розташована в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Представник відповідача Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області Кулеба К.А. позовні вимоги позивача визнала та вважає, що є підстави для задоволення позову. Представники відповідачів Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та Відділу Держземагенства у Веселинівському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області Кулеби К.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], смерть якого було зареєстрована 17 січня 2012 року Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 4, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно зі ст.ст.1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За життя [PERSON] заповіту не склав. Померлий одружений ніколи не був, дітей не мав, батько його помер в 2000 році, а мати померла в 2005 році, а тому право на спадкування у відповідності до ст. 1262 ЦК України, як єдиний спадкоємець другої черги, отримав позивач [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк заявник звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини. Після витоку шестимісячного строку та звернення до Веселинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що [PERSON] прийняв спадщину та отримав в якості правовстановлюючих документів 2 свідоцтва про право на спадщину, згідно з якими він є спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки площею 18,38 га та 1/2 частини земельної ділянки площею 9,10 га, які належали [PERSON] Однак відповідно до статті 126 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на день видачі цих свідоцтв, передбачалось, що єдиним документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт, а тому свідоцтво про право на спадщину було лише підставою для видачі правовстановлюючого документу, а не правовстановлюючим документом. [PERSON] за життя було замовлено технічну документацію із землеустрою у ТОВ "Обласний земельно-кадастровий центр" для подальшого отримання державних актів на землю. Вказана технічна документація була розроблена та затверджена розпорядженням Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області за №344-р від 23.12.2011 року. Згідно зі складеною та затвердженою технічною документацією із землеустрою [PERSON] передано три земельні ділянки загальною площею 13,8751 га, із них перша - 4,5649 га, друга - 5,1139 га, третя - 4,1963 га. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому суд вважає, що, оскільки [PERSON] за життя набув право на земельні ділянки загальною площею 13,8751 га, а державні акти не встиг оформити та отримати у зв'язку із смертю останнього, та це право не припинилося внаслідок його смерті, то [PERSON] має право успадкувати земельні ділянки після смерті свого рідного брата [PERSON], та з огляду на це є підстави для визнання за ним право власності на земельні ділянки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved