Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом посилається на те, що вона з відповідачем перебувала фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім»єю. Від спільного проживання у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Відповідач дитину визнав оскільки у свідоцтві про народження серії І-НМ № 306764 батьком дитини вказаний саме [PERSON]. Однак з часом спільне життя не склалося і починаючи з травня 2017 року вони проживають окремо. За домовленістю між ними дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Так як вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому її доходи обмежуються лише щомісячною одноразовою допомогою при народженні дитини у розмірі по 860 грн. на місяць. Вона сама не в змозі забезпечити належний рівень життя дитини, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки проте у меншому розмірі ніж просить позивачка, оскільки у нього складне матеріальне становище по причині відсутності постійного місця роботи та хвороби матері, якій також надає посильну допомогу. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільна малолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає із матір»ю, позивачкою по справі, що підтверджується довідкою № 964 від 25 липня 2017 року Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідач, який є батьком дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, а в силу закону робити це зобовязаний і таку можливість має, оскільки є працездатною та фізично здоровою особою. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька і перебуває на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є працездатним чоловіком, має нерегулярний дохід та задовільний стан здоров»я, суд вважає, що за даних обставин він спроможний сплачувати аліменти у розмірі по одній тисячі гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial