Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту володіння будинком та визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] у віці 92 роки, помер її батько - [PERSON]. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав померлому згідно запису погосподарської книги за № 7 виконкому Фарбованської сільської ради Яготинського району Київської області, особовий рахунок [NUMBER]. Свідоцтво про право власності на житловий будинок сільською радою не видавалось, відповідно до довідки сільської ради за №189 від 19.05.2017 р. Вказаний житловий будинок 1975 року побудови. Державна реєстрація права власності на вищевказане майно не проведена відповідним органом державної реєстрації прав. Інвентаризаційна вартість майна становить 45210 гривень, земельної ділянки площею 4,5800 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Фарбованської сільської ради Яготинського району Київської області, кадастровий номер: [NUMBER]. На дану земельну ділянку вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 14.04.2017р. державним нотаріусом Яготинської районної держнотконтори Київської області за р. № 1-180. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За час життя, спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування його всіх прав та обов'язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом в порядку черговості, визначеною у статтях 1261 - 1265 Цивільного Кодексу України (частини перша та друга статті 1223 Цивільного кодексу України). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Іншим спадкоємцем є [PERSON]- відповідач по справі. Спадщину вона прийняла, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 44282872 від 25.06.2016 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.04.2017 р. Нотаріусом перевірені її права як спадкоємця за законом. Відповідач спадщину в установлений законом строк не прийняв, на спадкове майно не претендує, що підтверджується, отриманим тільки на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, яке видане 14.04.2017 р. державним нотаріусом Яготинської районної держнотконтори Київської області за реєстровим № 1-180. Нотаріус роз'яснив, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно неможливо, у зв'язку з тим, що згідно глави 10 п. 4.15, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №282/20595 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вона не має можливості подати нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом правовстановлюючий документ на житловий будинок, з причини того, що спадкодавець за життя не отримав його. Правовстановлюючий документ на нерухоме майно може бути виданий лише власнику майна. А в даному випадку це неможливо у зв'язку зі смертю власника. В силу п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку, згідно листа Київського обласного управління юстиції № 151-01-01 від 03 березня 2005 року. Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить роз'яснення, щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними, отже по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, то при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Просила встановити, що [PERSON], який помер [INFO], володів за життя житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на праві власності та визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що в силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved