Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений 02 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за № 9022. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 26 липня 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №CYXRRX37880297, згідно якого [PERSON] було надано споживчий кредит на суму 2928 грн. строком на один рік. Через невиконання кредитних зобовязань, 16.10.2013 року, рішенням апеляційного суду Чернівецької області було скасовано рішення Сторожинецького районного суду від 07.08.2013 про відмову у задоволенні позову і винесено рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості в сумі 36 288,07 грн. і 790,43 грн. судового збору. 02 жовтня 2017 року, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9022, щодо стягнення з [PERSON] невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору №CYXRRX37880297 та розрахунку заборгованості станом на 07.06.2017 року, грошових коштів в сумі 128 611, 29 грн. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності підтримав заявлені вимоги свого довірителя в межах доводів позовної заяви. Відповідач до суду свого представника не направив, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у відзиві просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Третя особа\~приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявився, направив до суду лист про розгляд справи за його відсутності. Справа до суду надійшла 05.02.2018 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 06.03.2018 рік, 06.03.2018 року, відкладено підготовче судове засідання до 27.03.2018 року, 27.03.2018 року, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 19.04.2018р. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що 26 липня 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №CYXRRX37880297, згідно якого [PERSON] було надано споживчий кредит на суму 2928 грн. строком на один рік. Через невиконання кредитних зобовязань, 16.10.2013 року, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області було скасовано рішення Сторожинецького районного суду від 07.08.2013 року, про відмову у задоволенні позову і винесено рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості в сумі 36 288,07 грн. і 790,43 грн. судового збору. 02 жовтня 2017 року, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9022, щодо стягнення з [PERSON] невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору №CYXRRX37880297 та розрахунку заборгованості станом на 07.06.2017 року, грошових коштів в сумі 128 611, 29 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Також, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). Так\~з підстав, що випливають з кредитних відносин це оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. В ст. 50 Закону «Про нотаріат»зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при зверненні до нотаріуса вже була стягнута кредитна заборгованість в судовому порядку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Пака правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15. В свою чергу ухвалення судового рішення вже само по собі вказує на наявність спору між сторонами, щодо заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат"захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Крім цього, виконавчим написом нотаріуса стягнення проведено за період з 26 липня 2007 року по 07 червня 2017 року, в свою чергу в розмір заборгованості також включено заборгованість по тілу кредиту, відсотках та пенею які вже були стягнуті рішенням Апеляційного суду Чернівецької області м.Чернівці, від 16.110.2013 року станом на 25.05.2013 року, що призвело до подвійного стягнення з позивача заборгованості. Як встановлено, виконавчий напис нотаріусом було вчинено 02 жовтня 2017 року, в той же час, як передбачено ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором та фактично призвели до подвійного стягнення з боржника заборгованості по кредиту, а також виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку з дня виникнення права вимоги, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «про судовий збір», з\~відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved