Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №25 від 01.06.1991р. Миколаївського художньо-виробничого комбінату Миколаївської обласної спілки художників України про переведення [PERSON] художником-виконавцем. В обґрунтування позову позивач вказує, що у травні 2015р. вона витребувала від Миколаївської обласної організації спілки художників України (МООСХУ) трудову книжку та дізналась, що у ній міститься запис №12 від 01.06.1991р. про те, що позивач була переведена художником-виконавцем у зв'язку із рішенням кваліфікаційної комісії. Позивач вказує, що даний запис не відповідає дійсності. Позивач вказує, що після закінчення навчання вона працювала художником оформлювачем 2 категорії, а з 25.05.1989р. їй була присвоєна категорія художника творчої кваліфікації. Про пониження її трудової категорії до художника-виконавця, позивачу не було відомо, а кваліфікаційної комісії у відповідача ніколи не існувало. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила його задоволити. Позивач вказала, що оскільки про оспорюваний запис у трудовій книжці вона дізналась лише у травні 2015р., просила суд поновити їй строк звернення до суду. Відповідач позов не визнав, подавши до суду заперечення проти позову. Відповідач вказує на те, що [PERSON] було пропущено строк для звернення до суду і для поновлення такого підстав на думку відповідача не має. Позивач була звільнена з посади художника виконавця з 01.09.1997р., трудова книжка позивача на Миколаївському художньому-виробничому комбінаті Миколаївської обласної організації спілки художників України не знаходиться, а трудові відносини остаточно припинені з 01.09.1997р. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.10.1987р. [PERSON] прийнята на роботу до Миколаївського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР художником-оформлювачем 2 категорії. Судом досліджено копію трудової книжки [PERSON] згідно записів якої встановлено, що: - 25.05.1989р. [PERSON] присвоєна категорія художника творчої кваліфікації; - 13.03.1991р. Миколаївський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР перейменовано у Миколаївський художній комбінат Миколаївської організації спілки художників УРСР; - 01.06.1991р. позивач переведена художником-виконавцем у зв'язку із рішенням кваліфікаційної комісії, наказ №25 від 01.06.1991р. Як слідує із наданих позивачем довідок: дирекції виставок Національної спілки художників України від 07.11.2013р., твори [PERSON] експонувались на таких виставках: "Весняна" -1994р. - без назви 1990р.; «А.І. Куїнджі»-2012р. - "Чортополох біля берега" 2010р.; "Український натюрморт" 2012 - "Натюрморт" 2012р. Згідно довідок дирекції художніх виставок України Міністерства культури України від 31.10.2013р., 07.11.2013р., 01.12.2014р., [PERSON] брала участь у Всеукраїнській художній виставці : "Мальовнича Україна" 1998р. - твір "Гірський пейзаж" 1998р., "Україно, славний край козачий" 2013р. - твір "Умілєніє" 2013р.; "Щедрість рідної землі" 2013р. - "Натюрморт добрий" 2013р.; "Жінки України - митці" 2011р. - "Ранок "Біля вікна" 2011р.; "Україно, славний край козачий" 2012р. - твір "Стежками козаків" 2011р.; а також у Всеукраїнському мистецькому проекті "До Покрови!" 2014р. - твір "Вишневий ранок" 2014р. Відповідно до ст. 32 КЗпП України, що діяла в редакції станом на 01.06.1991р., переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації допускається тільки зі згоди працівника, за виключенням випадків, передбачених ст.ст.33,34 даного кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Судом не здобуто, та суду не надано доказів про наявність виключних випадків для переведення позивача на іншу роботу, як і не надано суду доказів отримання відповідачем згоди позивача на таке переведення. Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом [PERSON] України. Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р.: 2.6. У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. 2.8. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при [PERSON] Криму. 2.9. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. 2.10.У розділі "Відомості про роботу","Відомості про нагородження","Відомості про заохочення" трудової книжки(вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності внести зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за №-таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання. За такого, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо пропуску позивачем строків встановлених ст.232 КЗпП України звернення до суду за захистом своїх прав, то суд приходить до висновку, що такий строк пропущений не був, оскільки позивач отримала свою трудову книжку травні 2015р., а вже в серпня 2015р. звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом про визнання запису недійсним, який був залишений без розгляду в вересні 2015р., в листопаді ж 2015 р. позивач знову звернулася до суду з тими ж вимогами - спір по суті вирішений не був, і 25 січня 2017р. позивач звернулася до суду із даним позовом. Тому суд вважає, що строк звернення позивача до суду за захистом свого права не пропущено, оскільки такий переривався зверненням позивача до суду. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 640 грн.

Outcome: approved