Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

05.03.2014 року представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав до відповідачки [PERSON], вказавши, що 13.05.2011 року рішенням Пролетарського районного суду м. Донецьку було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася мешкати з позивачем з 2008 року, а відповідачка мешкає окремо. Донька з часу розірвання шлюбу знаходиться повністю на утриманні позивача, відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не займається її вихованням. На даний момент позивач працює у ТОВ «Вектор» директором та має щомісячний прибуток у розмірі 10 000,00 грн. 14.02.2012 року між позивачем та [PERSON] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва був зареєстрований шлюб, [INFO], від другого шлюбу у позивача народився син - [PERSON] Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.03.2013 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька місцем проживання дитини [PERSON] було визначене місце мешкання позивача, а саме: [ADDRESS]. За час мешкання доньки з позивачем, відповідач ніякого зв'язку з ними не підтримувала, та участі у вихованні доньки не приймає, що перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дитини. Мати не виконує батьківські обов'язки щодо виховання та матеріального забезпечення дитини, не створює умов для його фізичного та інтелектуального розвитку, не забезпечує дитину матеріально і не бажає приймати участь у цього вихованні. Відповідач не створює належних умов для проживання та виховання дитини, які необхідні для нормального розвитку дитини, також не створює належних умов для фізичного і психологічного розвитку дитини, не виявляє батьківської уваги і турботи про доньку. Відповідачка не виконує рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Станом на теперішній час заборгованість за аліментами складає понад 12 000,00 грн. У березні 2014 року позивач звернувся до правоохоронних органів та відділу ДВС з питанням про стягнення заборгованості по аліментам та про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, додавши заяву з проханням розглядати справі за його відсутністю за участю представника, позовну заяву підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, при цьому надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та додала, що з 01.03.2013 року дитини мешкає у [ADDRESS] з батьками позивача, так як була не стабільна ситуація у м. Києві. На протязі останніх років відповідачку неоднаразово кликала у гості до дитини, однак відповідачка не приїжджала. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні не визнали позов у повному обсязі, заперечували проти його задоволення, надали письмові заперечення (а.с.72-85) та пояснили, що дитини постійно мешкає разом із бабусею та дідусем. Матеріальну підтримку дитині не надає у зв'язку з тим, що вже рік ні де працює. Офіційно працювала лише у листопаді 2013 року, у центрі зайнятості на обліку не перебуває. Донька не мешкає разом з нею, оскільки, позивач забрав її до своїх батьків, коли вона пішла до 1 класу. Їй ніхто не забороняв спілкуватися з дитиною, однак вона не ходила до дитини додому у м. Моспине. З моменту подачі позову дитини приїжджала до неї у гості, вони спілкувалися з дитиною. Вона має бажання спілкуватися з донькою. Останній раз вона давала доньці гроші 1,5-2 року тому у сумі 200 доларів США. Вона ніколи не кликала доньку до себе. Пояснила також, що має 2 вищі освіти юридичну та економічну освіту. ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька вона не повідомляла про те, що працювала, аліменти не сплачувала. Вона має вільний час, однак не приділяє його доньці, хоча знаходить час для своїх друзів. Вона вживає спиртні напої з друзями, однак дуже рідко. У її квартирі не має особистих речей доньки. За місцем її проживання є вільна кімната, однак її вона не облаштовувала під дитячу кімнату. Живе вона за рахунок своїх батьків, і постійно шукає роботу, однак не знаходить. З класним керівником її доньки вона не знайома. Останній раз бачила доньку у травні 2014 році на "останньому дзвінку" у школі, однак не підходила до дитини, так як не хотіла психологічно травмувати останню. Представники третьої особи - Органу опіки та піклування Пролетарської районної у м. Донецьку ради Харченко О.А., Білейчук К.І., які діють на підставі довіреності, в судовому засіданні, надавши висновок, просили з урахуванням інтересів дитини задовольнити позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, а також перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В принципі № 6 Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і матеріального забезпечення». У відповідності зі п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання свої обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 10) батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.02.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї про що зроблено відповідний актовий запис № 157. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11) [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.03.2013 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.13-14). Малолітня [PERSON] навчається в Донецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 151 ДМР Донецької області (а. с. 15), при цьому з психолого-педагогічної характеристики вбачається, що мати дитини не приймає участі у її вихованні та вихованням займається лише батько, бабуся та дідусь. Дитина мешкає разом з батьком - [PERSON], бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON] Мати - [PERSON] мешкає окремо, за час навчання дитини у школу ні разу не приходила, успіхами дитини у навчанні та вихованні дитини не цікавилася. Позивач [PERSON] на обліку у психо- та невродиспансері не перебуває (а.с. 16,17), має постійне місце мешкання (а.с. 18), офіційно працевлаштован у ТОВ «Група компаній «Вектор» на посаді директора (а.с.21). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.04.2014 року (а. с. 60) вбачається, що відповідач [PERSON] мешкає у квартирі мешкає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у вказаній квартирі задовільні умови. Відповідно до громадської характеристики [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із братом чоловіка та його цивільною дружиною. Сусіди характеризують її позитивно, на теперішній час не працює та не одноразово була помічена за вживанням алкогольних напоїв (а.с.57). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.04.2014 року (а. с. 56) вбачається, що малолітня [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у вказаному будинку є всі сприятливі умови для розвитку дитини. Те, що відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання малолітньої доньки [PERSON], а також те, що вихованням та утриманням дитини в повному обсязі займається позивач в судовому засіданні підтвердили свідки. Свідок [PERSON], який є братом позивача, в судовому засіданні також пояснив, що з січня 2014 року він почав жити разом із дружиною в одній квартирі з відповідачкою, яка не працює, випиває алкоголь по 2-3 рази на тижні, та водить до дому різних чоловіків. Коли у травні 2014 року батьки позивача привозили до нього [PERSON], відповідачка з нею навіть не привіталась та не схотіла спілкуватись. Відповідачка має вільний час, однак не приділяє його дитині. Свідок [PERSON], який є батьком позивача, у судовому засіданні також пояснив, що позивач розірвав шлюб з відповідачкою та забрав дитину, оскільки остання вживає алкогольні напої. Відповідача взагалі не піклується про дитину. Позивач переїхав з дитиною коли вона пішла у перший клас, після чого відповідачка майже її не бачила. Батьки позивача одного разу приїжджали на місцем мешкання відповідачки, однак вона не захотіла спілкуватися з дитиною. Останній раз вони бачились у травні 2014 року на випускному доньки, однак знову не спілкувались. Матеріально дитину утримує лише позивач. Вони ніколи не забороняли відповідачці спілкуватися з дитиною, вони робили все щоб зберегти родину, однак у відповідачки не було відповідного бажання. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача, у судовому засіданні підтвердила, що після того, як відповідачка почала вживати алкогольні напої їх шлюб було зруйновано. Дитина з 8-мі місяців майже постійно була у неї. З 12 грудня 2010 року дитина зі своєї згоди мешкає разом із нею. У 2007-2008 році відповідачка почала дуже сильно випивати, тому позивач забрав дитини у матері. До кінця 2010 року відповідачка приїжджала до дитини, дзвонила. Однак дитині довелось змінити номер, оскільки мати постійно телефонувала у стані алкогольного оп'яніння. У п'яному стані мати знущалась над дитиною, тому дитина не бажає з нею спілкуватися. Малолітня донька відповідачки [PERSON], [INFO], в судовому засіданні пояснила, що з 2010 року мешкає разом з бабусею та дідусем та батьком, який часто буває у відрядженнях. Коли вона навчалась у 1 класі, то сама висловила бажання переїхати з батьком від відповідачки, так як остання постійно випивала та сварилася з її батьком. З відповідачкою не спілкується десь з початку 2012 року. Оскільки остання постійно вживала алкогольні напої та дзвонила їй у стані алкогольного сп'яніння, тому вона була вимушена змінити свій номер телефону. Відповідачка не цікавиться її життям, успіхами у школі, не допомагає їй матеріально та не займається вихованням. Були випадки, коли відповідачка її губила. З відповідачкою взагалі не бажає спілкуватися та боїться її. Нова дружина її батька спілкується з нею дуже добре, цікавиться її життям, дарує подарунки тощо. До показань свідка [PERSON], який є батьком відповідачки, суд відноситься критично, так як останній під час допиту неодноразово змінював свої покази щодо місць та часу зустрічів, відпочинку відповідачки з дитиною та надання нею матеріальної допомоги дитині, та спростовуються іншими доказами у справі. Суд критично відноситься до сімейних фото відповідачки та її батьків з донькою, як до доказів того, що відповідачка не втратила зв'язок з дитиною та постійно з нею спілкується (а.с. 82-83,87). Так, лише одне фото має зазначену дату - 07.02.2012 (а.с.82). Дитина - [PERSON], оглянувши зазначені фото, зазначила, що вони зроблені дуже давно, що їм як мінімум декілька років. Орган опіки та піклування Пролетарської районної у м. Донецьку ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні [PERSON], [INFO], так як вона не виконує своїх батьківських обов'язків, емоційний зв'язок дитини до неї втрачено (а. с. 54). В судовому засіданні представник позивача зазначили, а відповідачка не заперечувала, що у червні 2014 року відповідачку було засуджено за ч.1 ст.164 КК України, яка передбачає відповідальність за невиконання рішення суду щодо сплати аліментів, однак на момент розгляду зазначено цивільної справи вирок не набирав законної сили. Сторони не заперечували, що лише у 12 травня 2014 відповідачка сплатила аліменти у сумі 210 грн., що підтверджується відповідною квитанцією про електронний переказ (а.с.88). Таким чином вказані докази свідчать про те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини [PERSON], до її долі відноситься байдуже, не працює, хоча з її слів має дві вищи освіти, матеріально дитину не утримує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Поведінки відповідачки в побуті негативно позначається на стані розвитку дитини, так як в присутності малолітньої дитини вона пиячить. Емоційний зв'язок дитини з відповідачкою втрачено. Наведені обставини в повної мірі спростовують ствердження відповідачки про те, що вона на теперішній час є сумлінною матір'ю своєї доньки, тому вказані пояснення відповідачки судом до уваги не беруться, так як ніякими об'єктивними доказами не підтверджуються. Суд приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки - [PERSON], тому відповідачка у відношенні малолітньої доньки підлягає позбавленню батьківських прав. На підставі вищевикладеного, п.1 ч.1 ст.164 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03. 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved