overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 21 червня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Новотроїцького району, Херсонської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім"ї є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе у зв'язку з небажанням як з боку позивача, так і відповідача зберегти шлюб. Шлюбні відносини припинені. Більше ніж півроку проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 21 червня 2013 року виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1. Після укладення шлюбу присвоєно спільне прізвище "[PERSON]". Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 21 червня 2013 року, сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 22 серпня 1992 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у Чкалівській сільській раді Новотроїцького району, Херсонської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу мають повнолітню доньку. Більше десяти років разом не проживають. Причиною розпаду сім"ї є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе у зв'язку з небажанням як з боку позивача , так і відповідача зберегти шлюб. Шлюбні відносини припинені. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив розірвати шлюб з відповідачем, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22 серпня 1992 року у Чкалівській сільській раді Новотроїцького району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 21. Після укладення шлюбу присвоєно спільне прізвище "[PERSON]". Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Відповідачка ухиляється від подання спільної заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1989 року і від цього шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя, спільне проживання стало нестерпним, через те, що відповідач рідко з"являється вдома, а в часи його перебування - ганьбить та ображає її /позивачку/, принижує її честь та гідність. [PERSON] не забезпечує сім"ю матеріально, з 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 18 серпня 1989 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4) і від цього шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5-7/. Як пояснила позивачка в судовому засіданні і відповідач щодо цього жодних заперечень суду не надав, сімейне життя у них не склалося. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його /відповідача/ доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з"явились, просили справу розглядати без їх участі, відповідач своєю заявою від 20 травня 2015 року позов визнав повністю. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою /а.с.3-5/. Як вбачається з позовної заяви та жодних заперечень щодо цього відповідач суду не надав, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач своєю заявою від 20 травня 2015 року повністю визнав позов, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований також бувший чоловік позивачки відповідач [PERSON] З 2011 року відповідач у даному будинку не проживає без поважних причин, комунальні послуги не спрачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України . В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON],[PERSON] , дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування частини будинку від 29 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], право позивачки на нерухоме майно зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 06.03.2012 р. Згідно довідки Пилипчанської сільської ради в будинку зареєстровані та проживають позивачка по справі та її неповнолітній син [PERSON],[INFO], також у будинку зареєстрований відповідач [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 09.12.2010 р. їхній шлюб було розірвано. Відповідач проживав у будинку позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON],[PERSON], судом встановлено, що з 2010 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, відповідач залишив вищевказаний будинок і пішов жити до іншої жінки в м.Біла Церква, з того часу в будинку не з»являється, житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований також онук позивачки відповідач [PERSON] З серпня 2008 року відповідач у даному будинку не проживає без поважних причин, комунальні послуги не спрачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України . В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 25 листопада 1977 року посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, право позивачки на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 21378132000. Згідно довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради в будинку зареєстровані позивачка по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в спірному будинку з 15.08.1998 року , як члени сім»ї власника. З показів свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що з серпня 1998 року відповідач залишив спірний будинок і з того часу в будинку не з»являється, житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований також бувший зять позивачки відповідач [PERSON]. З 2009 року відповідач у даній квартирі не проживає , кварплату і комунальні послуги не спрачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, покази свідків [PERSON] та [PERSON] дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва на право власності на житло № 20649 від 11.12.1997 року. В даній квартирі згідно довідки ЖЕК №1 зареєстровані : позивачка по справі [PERSON] її чоловік [PERSON], дочка позивачки [PERSON] відповідач [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON], [INFO] З матеріалів справи встановлено, що з 2004 р. по 2009 р дочка позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі відповідачем по справі. Відповідач поселився у спірну квартиру зі згоди позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що з 2009 року відповідач по справі та дочка позивачки припинили сімейно-шлюбні стосунки, відповідач залишив спірну квартиру , з того часу в цій квартирі не з»являється, житлом не цікавиться, місце його проживання не відоме. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд також рахує за необхідне зобов»язати Білоцерківський міський відділ управління ДМС України у Київській області зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований також бувший зять позивачки відповідач [PERSON] З квітня 2012 року відповідач у даній квартирі не проживає , кварплату і комунальні послуги не спрачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору дарування від 15.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в МБТІ 24.10.1994 р. за номером 3394. В даній квартирі згідно будинкової книги зареєстровані : позивачка по справі [PERSON], дочка позивачки [PERSON], відповідач [PERSON], та неповнолітній внук [PERSON], [INFO] З матеріалів справи встановлено, що з 29.11.2006 р. по 11.04.2012 р дочка позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі відповідачем по справі. Відповідач поселився у спірну квартиру зі згоди позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що у квітні 2012 року відповідач по справі та дочка позивачки розлучилися , відповідач залишив спірну квартиру , з того часу в цій квартирі не з»являється, житлом не цікавиться, місце його проживання не відоме. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд також рахує за необхідне зобов»язати Управління Державної міграційної служби України у Київській області зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований також бувший чоловік позивачки відповідач [PERSON] З травня 2013 року відповідач у даній квартирі не проживає , кварплату і комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві приватної спільно часткової власності на підставі свідоцтва про право власності № 42430 від 06.11.2008 року виданого комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Служби приватизації державного житлового фонду та договору купівлі-продажу частини квартири від 24.05.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. В даній квартирі згідно довідки К ПБМР ЖЕК №1 зареєстровані : позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], та їх неповнолітній син [PERSON], 2004 р.н. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2007 року, 02.07.2014 року їх шлюб було розірвано. Відповідач поселився у спірну квартиру зі згоди позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що у травні 2013 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, відповідач залишив спірну квартиру , з того часу в цій квартирі не з»являється, житлом не цікавиться, де проживає на даний час ніхто не знає. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved