Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №35 по вул. Шевченка в с. Яворів Долинського району Івано-Франківської області внаслідок непроживання в ньому без поважних причин більше року. В обгрунтування позову зазначила, що у відповідності до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31.08.2011 року вона стала власником житлового будинку по вул. Шевченка 35 в с. Яворові Долинського району Івано-Франківської області. В цьому будинку зареєстрований колишній власник будинку [PERSON], який з квітня 2014 року не проживає в даному будинку, виїхав із с. Яворів в невідомому напрямку, не дзвонить, не повідомляє про себе іншими засобами зв»язку, не отримує кореспонденції і його місце перебування до цього часу невідоме. Про факт його відсутності у с. Яворові свідчить довідка виконкому Яворівської сільської ради від 02.05.2018 року, згідно якої [PERSON] хоч і зареєстрований у [INFO], але з квітня 2011 року у будинку не проживає і його місцезнаходження не відоме. Саме така інформація підтверджується складеними за участю депутата Яворівської сільської ради актами обстеження матеріально-побутових умов від 16.03.2017 року, від 28.09.2017 року та від 21.04.2018 року.В цих актах зазначено, що [PERSON] з квітня 2014 року у с. Яворів не проживає і місце його проживання нікому не відоме. Через відсутність відповідача в селі за місцем своєї реєстрації протягом 4 років, позбавлена можливості вжити заходів досудового врегулювання спору. Його реєстрація в будинку, власником якого вона являється, перешкоджає належним чином розпорядитись даним будинком, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не вказав, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку також визначені ст.383\~ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст. 346 ) із зняттям останнього з реєстрації. Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2011 року позивач за договором купівлі -продажу придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №35 по вул. Шевченка в с. Яворів Долинського району Івано-Франківської області ( а.с. 9,10). Згідно п. 10 вказаного договору відповідач зобов"язаний знятись з обліку після підписання цього договору. У відповідності до копії витягу з Державного реєстру правочинів набувачем згаданого вище домоволодіння являється [PERSON] (а.с 11) Однак, як вбачається з довідки №02-39/231 від 02.05.2018 року. виданої виконавчим комітетом Яворівської сільської ради Долинського району Івано-Франківької області [PERSON], зареєстрований в [INFO], але з квітня 2014 року за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування не відоме (а.с.8). Про те, що відповідач зареєстрований за вказаною вище адресою, однак там не проживє, свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 16.03.2017 року, 28.09.2017 року та 24.04.2018 року (а.с. 12-14) Суд встановив, що позивачка та відповідач не ведуть спільного господарства, разом не проживають. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача передбачене ст.ст.317, 319 ЦК України\~як власника домогосподарства підлягає захисту, а право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові №6-709цс16 Верховним Судом України, відповідно до якої аналіз\~статті 391 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Виходячи з наведеного, вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію. На підставі викладеного ст 41 Конституції України ст.ст.317,319,391 ЦК України ,

Outcome: approved