Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

02.12.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона являється власником особового рахунку однокімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначену квартиру було отримано нею на сім`ю із чотирьох осіб за рішенням виконавчого комітету Подільської районної ради народних депутатів м. Києва про що було видано ордер №4752 серії Б. На даний час в квартирі зареєстровано три особи - вона, відповідач у справі - її син та третя особа у справі - її донька. З 2007 року відповідач у справі в квартирі не проживає, виїхав на інше місце проживання, де він проживає їй не відомо. В квартирі відсутні його речі та його майно, він не з`являється до квартири, не цікавиться нею та не сплачує комунальні послуги. Реєстрація місця проживання фактично відсутнього тривалий час відповідача за спірною адресою змусило позивачку звертатись до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою суду від 06.12.2019 р. відкрито провадження за даним позовом з призначенням справи до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 17.01.2020 р. закрито підготовчий розгляд справи призначено судовий розгляд по суті. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд винести рішення про задоволення позову, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов, відповідач не подав. Третя особа у справі в судовому засіданні просила суд про задоволення позовних вимог. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала також позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивачка являється власником особового рахунку однокімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначену квартиру було отримано нею на сім`ю із чотирьох осіб за рішенням виконавчого комітету Подільської районної ради народних депутатів м. Києва про що було видано ордер №4752 серії Б. На даний час в квартирі зареєстровано три особи - позивачка, відповідач у справі - її син та третя особа у справі - її донька. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, з 2007 року відповідач у справі в квартирі [ADDRESS] не проживає, виїхав на інше місце проживання, де він проживає їй не відомо. В квартирі відсутні його речі та його майно, він не з`являється до квартири, не цікавиться нею та не сплачує комунальні послуги. Реєстрація місця проживання фактично відсутнього тривалий час відповідача за спірною адресою змусило позивачку звертатись до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт не проживання останнього на спірній житловій площі підтверджується актами ЖЕК 305 від 26.04.2019 р., 24.07.2019 р. та 13.11.2019 р. Згідно з ч.3 ст.12 , ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення по справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин тривалий час. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивачки з її слів відповідачу не чинилися. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи той факт, що відповідач без поважних причин понад шість місяців в квартирі не проживає, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн.

Outcome: approved