Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

04.03.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 29.03.2021 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. № 251/02-14 від 22.07.2020 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутні документи на ім`я померлого, які підтверджують право власності на створений об`єкт. 23.03.2021 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі під № 2/415 [PERSON] та померлому [INFO] чоловікові [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] . [PERSON] , у поданій до суду позовній заяві, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку, що фактично призводить до припинення права спільної сумісної власності на вказаний будинок, а отже у випадку задоволення судом первісного позову та визнання права власності за позивачкою на 1/2 частину будинку, розмір належної [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності не буде визначено. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення уточнених первісних позовних вимог не заперечувала та наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі під № 2/415 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарським будівлями [ADDRESS] був збудований у період 1987-1990 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Такими чином, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частці кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.03.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановлено, що за життя спадкодавець заповіту на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] , не залишав. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 15.05.2020 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.1998 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - дочка [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.01.2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31.01.2007 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. № 251/02-14 від 22.07.2020 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутні документи на ім`я померлого, які підтверджують право власності на створений об`єкт. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний позов. Таким чином, у зв`язку із визнанням за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , припиняється право спільної сумісної власності на вказаний будинок, а отже розмір належної [PERSON] частки складає 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved