Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

08.09.2020 року позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» про визнання наказу т.в.о. директора Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» Павлішина О.Л. за №156 від 28.07.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника юридичного відділу [PERSON] » незаконним та його скасування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що він працював на посаді начальника юридичного відділу Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» з 23.12.2019 року. 28.07.2020 року т.в.о. директора ДП «МБТЗ» Павлішиним О.Л. був винесений наказ №156 від 28.07.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника юридичного відділу [PERSON] » згідно якого, його за неналежне виконання посадових обов`язків було оголошено догану. Вважає, що вказаний наказ є незаконним та таким, що вручений йому без порядку встановленого ст.149 КЗпП України. Так, копія вищезазначеного наказу була вручена йому під підпис фахівцем кадрового відділу Кондратюк А.Р. в присутності юрисконсульта Єнтіса М.Є. без запропонування надати письмові пояснення по суті обставин. Крім того, обставин неналежного виконання ним, як начальником юридичного відділу підприємства його посадових обов`язків наказ не містить, а тому йому не зрозуміло чому т.в.о. директора ДП «МБТЗ» Павлішин О.Л. дійшов висновків про неналежне виконання ним посадових обов`язків та застосування такого заходу стягнення як догана. Також, 26.08.2020 року він звернувся до директора ДП «МБТЗ» із заявою в якій зазначив, що Наказ №156 прийнятий з порушенням порядку його прийняття та просив його скасувати. Але в усному порядку директор підприємства відмовив у його скасуванні. Посилаючись на вищезазначене просив визнати незаконним та скасувати Наказ №156 від 28.07.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника юридичного відділу [PERSON] ». Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.09.2020 року відкрите провадження у справі. 23.10.2020 року представник відповідача ДП «Миколаївський бронетанковий завод» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, вважає їх безпідставними, посилаючись на наступне.Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало невиконання ним доручення ТВО директора ДП «МБТЗ» Павлішина О.Л. щодо відрядження по службовим справам, надане 23.07.2020. Так, згідно з протоколом робочої наради від 23.07.2020 №1173 ТВО директора ДП «МБТЗ» Павлішин О.Л. надав доручення позивачу відбути у відрядження до ДК «Укроборономпром» для вирішення питань щодо правової позиції ДП «МБТЗ» та залучення ДК «Укроборономпром» в якості третьої особи у судовій справі №910/5787/19. Таке доручення надане в зв`язку з необхідністю захисту правових інтересів ДП «МБТЗ», що с посадовим обов`язком позивача. В судовій справі №910/5787/19 ДП «МБТЗ» виступає як відповідач, захист його інтересів є вкрай важливим для господарської діяльності підприємства. Судове засідання по справі №910/5787/19 призначалось на 04.08.2020, в зв`язку з чим залишалось мало часу на виконання підготовчих дій для захисту інтересів підприємства в суді. Проте, зазначене доручення позивач не виконав. Відповідно до протоколу робочої наради від 27.07.2020 №1191 ТВО директора ДП «МБТЗ» Павлішин О.Л. поставив питання про виконання позивачем доручення щодо зазначеного відрядження. Позивач щодо цього фактично зазначив, що доручення він не виконав так як вважає його виконання недоцільним. На підставі викладених обставин ТВО директора ДП «МБТЗ» Павлішиним О.Л. позивачу оголошена догана. 01.12.2020 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача в якому він не згодний з обставинами викладеними у ньому, а тому просить врахувати його позицію при розгляді справи та прийняти рішення по суті спору, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 18.12.2020 року до суду від відповідача «Миколаївський бронетанковий завод» надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву позивача в якому просив прийняти заперечення на відповідь на відзив та врахувати зазначені в ньому обставини при розгляді справи. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.12.2020 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про залучення Державного концерну «Укроборонпром» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та Управління держпраці у Миколаївській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Миколаївській бронетанковий завод» про визнання не законним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовлено. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини, просив про задоволення вимог, посилаючись на незаконність наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки він не вчиняв дисциплінарного проступку, оспорюваний наказ не містить суті дисциплінарного порушення, у наказі не зазначено якими саме конкретними діями позивача було допущене порушення трудової дисципліни та які саме дії позивача призвели до неналежного ним виконання посадових обов`язків начальника юридичного відділу. В судове засідання представник відповідача не з`явився. У відзиві , направленому на адресу суду позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення є законним, через порушення позивачем посадової інструкції та невиконання усних розпоряджень т.в.о. керівника підприємства Павлішина О.Л. щодо відрядження [PERSON] до ДК «Укроборонпром» для відпрацювання стратегії захисту по справі №910/5787/19. Вказані розпорядження керівника були викладені у формі робочої наради, яка відбулась 23.07.2020 року, що стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тому просила відмовити в задоволенні позову. В подальшому представник відповідача надав до суду заяву про розгляд цивільної справи без їх участі та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Відповідно до дослідженої в ході судового розгляду трудової книжки позивача встановлено, що він наказом №811-к від 20.12.19 року був прийнятий на посаду т.в.о. начальника юридичного відділу Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод». Наказом №72-к від 07.02.2020року [PERSON] переведений на посаду начальника юридичного відділу. Відповідно до наказу №386-к від 17.072020 року директора ДП «Миколаївський бронетанковий завод» Кравченка Ю.Г. тимчасове виконання обов`язків директора підприємства в період з 20.07.2020року по 29.07.2020р. покладено на заступника директора з безпеки Павлішина О.Л . Наказом т.в.о. директора ДП «Миколаївський бронетанковий завод» Павлішина О.Л. №156 від 28.07.2020 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. З наказом №156 від 28.07.2020 року [PERSON] ознайомлений 29.07.2020 року, про що свідчить його заява від 26.08.2020 року, яка направлена на адресу директора підприємства Кравченка Ю.Г. з проханням скасувати вищезазначений наказ, як такий, що винесений з порушенням порядку його прийняття. Відповідно до наказу №637-К від 19.11.2020року позивача звільнено із посади із 25.11.2020року за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. Перевіряючи обгрунтованість позовних вимог щодо незаконності застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани суд встановив наступне: Так, відповідно до наказу №156 від 28.07.2020року, підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за цим наказом, слугували обставини, які обговорювались на робочій нараді при керівництві ДП «МБТЗ» від 27.07.2020року з питання готовності підприємства до захисту своєї позиції у судовій справі №910/5787/19 за позовом Міністерства Оборони України до ДП «Миколаївський бронетанковий завод». На зазначеній нараді обговорювались правові позиції начальника юридичного відділу [PERSON] та подальші дії підприємства щодо розгляду вищезазначеної справи в суді. А також обговорювались питання щодо невиконання вказівок Павлішина О.Л. , яку він надав на робочій нараді 23.07.2020 року щодо відрядження [PERSON] до ДК «Укроборонпром». Як зазначено в тексті наради, за невиконання вказівки, наданої 23.07.2020року щодо виїзду у відрядження до ДК «Укроборонпром» , що є порушенням п.3.1 Правил внутрішнього розпорядку для працівників ДП «МБТЗ» [PERSON] оголошено догану. Між, тим, згідно дослідженого тексту протоколу робочої наради від 23.07.2020 року вбачається, що на ній лише обговорювались питання, щодо необхідності підготувати [PERSON] необхідні документи для відрядження в ДК «Укроборонпром» в термін до 24.07.2020року, але питання щодо виїзду у відрядження [PERSON] не обговорювались. Згідно Посадової інструкції начальника юридичного відділу , він безпосередньо підпорядковується директору підприємства. Відповідно до п.2.6. , п.2.7 посадової інструкції він представляє інтереси підприємства в судах, забезпечує проведення претензійної роботи на підприємстві, підготовку та передачу необхідних матеріалів до судових органів та здійснює інше представництво в інших державних та громадських інтересах та інше. Очолює роботу аналізу і узагальнення результатів розгляду претензій, судових і господарських справ. Відповідно до п.4 посадової інструкції начальник юридичного відділу , в тому числі несе відповідальність за організацію виконання покладених на відділ завдань та функцій, за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, в межах, визначених законодавством України про працю. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до вимог ч.1 ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Діючими нормативно-правовими актами за порушення трудової дисципліни не передбачено інших видів заходів стягнення ніж догана або звільнення, тобто догана є найменш суворим стягненням за порушення трудової дисципліни. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17). Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Відповідно до ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, в силу ст.ст.147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Аналізуючи оскаржуваний наказ №156 від 28.07.2020 року, слід зазначити, що описова його частина не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач , не зазначено, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до застосування догани та що було підставою для застосування такого стягнення згідно КЗпП України. Посилання в наказі на обговорення на робочій нараді, яка відбулась 27.07.2020року питання щодо відмови виїзду [PERSON] у відрядження до юридичного департаменту ДК «Укроборонпром» для залучення Концерну у зазначеній судовій справі як третьої особи та ознайомлення із матеріалами справи суд вважає не достатнім для належного обґрунтування законності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Так, відсутній причинний зв`язок між діями [PERSON] ( чи його бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням вказівки т.в.о. директора підприємства, оскільки належних доказів того, що директором видавався такий наказ про відрядження позивача, а той ухилився від його виконання представником відповідача суду не надано. Отже, суд вважає не доведеними факти, викладені в наказі від 28.07.2020року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності », а тому у відповідача не було законних підстав для застосування до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, як встановлено судом відповідач не зажадав від позивача надати письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни. Тому, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідачем був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення, визначений ст.149 КЗпП України, оскільки перед його застосуванням позивачу не надавалась можливість надати відповідні письмові пояснення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що у судовому засіданні позивачем доведено належними доказами відсутність факту порушення трудової дисципліни, а надані відповідачем докази свідчать про те, що [PERSON] не порушував трудової дисципліни, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для скасування оспорюваного наказу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За такого, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки оспорюваний наказ не містить суті дисциплінарного порушення , а представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження законності оспорюваного наказу. Доводи представника відповідача , викладеними у відзиві на позовну заяву суд вважає не обґрунтованими та безпідставними, оскільки ним не надано до суду та не підтверджено якими саме конкретними діями [PERSON] було допущене порушення трудової дисципліни та чи призвели ці дії позивача до матеріальних чи моральних витрат. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі, сплачені ним кошти на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved