Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку (пай) розміром 2,83 га., з них: 2,53 га - ріллі, та 0,30 га. - кормових угідь, яка розташована на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO] в селищі Терни, Недригайлівського району, Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, останній надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його та позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відсутність державного акта на дану земельну ділянку перешкоджає позивачці оформити спадщину, що залишилася після смерті її баби і в повному обсязі розпоряджатися нею, а оформити документи на земельну ділянку іншим шляхом неможливо. Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Інших осіб, які вправі претендувати повністю або частково на дану земельну ділянку немає. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається із матеріалів справи ціна позову складає 86169 (вісімдесят шість тисяч сто шістдесят дев"ять) грн. 09 коп. - один відсоток від ціни позову складає 862 (вісімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. При подачі позовної заяви до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (862,00-551,20=310,80), тобто позивачці необхідно доплатити 310 (триста десять) грн. 80 коп.

Outcome: approved