Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Ізмаїл" про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, посилаючись на те, що 15 червня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки без номеру, між нею, як власником земельної ділянки площею 6,380 га, розташованої на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 031657, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД №7522 від 07 лютого 2002 року та Селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл" в особі його голови Рустамова Рустама Ізмаїловича, строком на 25 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру". 14 липня 2011 даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 122238504000374. за період дії договору з боку відповідача допущені порушення умов договору та діючого законодавства в частині повної та своєчасної виплати орендної плати, хоча ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Так, відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 3% вартості земельної ділянки. Однак в порушення діючого законодавства та умов договору оренди землі відповідач не виплатив їй орендну плату за 2013 рік взагалі, при цьому відповідно до наданої відділом Держземагенства в Магдалинівському районі довідки вартість земельної ділянки становить 174 991 гривня 52 копійки і тим самим сума невиплаченої їй орендної плати за 2013 рік становить 5 249 гривень 74 копійки. Так, оскільки відповідачем орендна плата за 2013 рік не виплачена, ним порушено зобов'язання по своєчасному внесенню орендної плати і тому існують передбачені ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку і вона як власник земельної ділянки, в зв'язку з порушенням умов договору, не має бажання продовжувати договірні відносини, вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд розірвати договір оренди землі та від 15 червня 20110 року та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендні платі в розмірі 5 249 гриввень 74 копійки та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 07 листопада 2013 року (а.с. 5), підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому також пояснив, що орендну плату позивач за 2013 рік у відповідача не отримувала і надані представником відповідача касові ордери на отримання нею орендної плати за 2013 рік є підробленими і тому просив призначити судово-почеркознавчу експертизу. Крім того, на питання суду пояснив, що згідно умов договору оренди землі виплата орендної плати повинна була здійснюватись одноразово в рік в період з 01 січня по 31 грудня 2013 року, тобто орендна плата виплачувалась однією сумою один раз на рік протягом поточного року, а не декілька разів на рік частинами. Представник відповідача - голова СФГ "Ізмаїл" Рустамов Р.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову, надав письмові пояснення (а.с. 33-34), при цьому суду пояснив, що він орендну плату виплатив за 2013 рік позивачці в повному обсязі, що підтверджується наданими ним копіями касових ордерів про виплату орендної плати позивачці за 2013 рік на суму 500 гривень та суму 5000 гривень без дати та номеру. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року (а.с. 48) по справі за клопотанням представника позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу для встановлення справжності підпису позивачки в касових ордерах на виплату орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень. Однак, згідно повідомлення експерта за № 2333-14 від 22 вересня 2014 року експертизу не проведено, оскільки відповідачем не надано оригінали касових ордерів про виплату позивачці грошових коштів в рахунок орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень, хоча останній неодноразово був повідомлений судом про необхідність надання ним вказаних оригіналів документів і наслідків їх ненадання (а.с. 58). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» зі змінами станом на моменту укладення договору, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, а також нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. Так, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 031657, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД №7522 від 07 лютого 2002 року (а.с. 17-18) позивачу [PERSON], [INFO] (а.с. 4) належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,380 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. 15 червня 2010 року між позивачем та відповідачем Селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл" в особі його голови Рустамовим Рустамом Ізмаїловичем (а.с. 22-23) укладено договір оренди вказаної належної позивачці земельної ділянки без номеру (а.с. 6-16), строком на 25 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру". 14 липня 2011 даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 122238504000374 (а.с. 6, 12). Відповідно до п. 2.2 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 3% вартості земельної ділянки. Згідно наданої відділом Держземагенства в Магдалинівському районі довідки вартість земельної ділянки належній позивачці в 2013 році становить 174 991 гривня 52 копійки (а.с. 19) і тим самим сума орендної плати за 2013 рік буде становити 5 249 гривень 74 копійки. Позивач в позовній заяві та її представник в судовому засіданні посилаються, що в порушення діючого законодавства та умов договору оренди землі відповідач не виплатив їй орендну плату за 2013 рік взагалі, тому ним порушено зобов'язання по своєчасному внесенню орендної плати, в зв'язку з чим існують передбачені ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку і вона як власник земельної ділянки, в зв'язку з порушенням умов договору, не має бажання продовжувати договірні відносини, і звернулась до суду з даним позовом та просить суд розірвати договір оренди землі та від 15 червня 20110 року та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендні платі в розмірі 5 249 гривень 74 копійки та судові витрати по справі, які становлять судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок та витрати на проведення експертизи в розмірі 2 361 гривня 60 копійок (а.с. 1, 2, 3, 57). Представник відповідача заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, оскільки орендна плата позивачці ним виплачена, надав суду копії касових ордерів на виплату позивачці орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень (а.с. 35, 36). В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт виплати позивачці відповідачем орендної плати в попередні роки з 2010по 2012 рік включно. Орендна плата згідно Договору встановлена у грошовій формі та розмір якої становить 3 % від вартості землі, при цьому при отриманні орендної плати в грошовій формі орендодавцем прибутковий податок сплачується Орендарем з орендної плати Орендодавця виходячи з розрахунків, викладених в додатку 1 відповідно до розміру прибуткового податку, визначеного чинним законодавством. Ставка прибуткового податку на 2013 рік встановлена в розмірі 15 % і відповідно до виниклих правовідносин по даному договору оренди землі він становить з урахуванням розміру орендної плати в сумі 5249 гривень 74 копійки - 787 гривень 46 копійок і вказана сума повинна бути вирахувана при виплаті позивачці орендної плати. Таким чином, сума яка повинна бути сплачена позивачці як орендна плата за 2013 рік повинна становити 4 462 гривні 28 копійок. Представниками сторін в судовому засіданні не заперечувався той факт, що орендна плата за користування землею виплачується згідно договору одноразово протягом поточного року з 01 січня по 31 грудня, тому обставина необхідності виплати одноразово орендної плати у 2013 році доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає, так як визнана сторонами. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року (а.с. 48) по справі за клопотанням представника позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу для встановлення справжності підпису позивачки в касових ордерах на виплату орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень, які надані представником відповідача і на які він посилається як на безпідставність позовних вимог позивачки . Згідно повідомлення експерта за № 2333-14 від 22 вересня 2014 року експертизу не проведено (а.с. 61-62), оскільки відповідачем не надано оригінали касових ордерів про виплату позивачці грошових коштів в рахунок орендної плати за 2013 рік на суму 500 гривень та 5000 гривень, хоча останній неодноразово був повідомлений судом про необхідність надання ним вказаних оригіналів документів і наслідків їх ненадання (а.с. 58). Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В зв'язку з цим, оскільки представник відповідача ухилився від надання на експертизу необхідних документів, будучи неодноразово повідомленим про необхідність надання на експертизу оригіналів касових ордерів про виплату позивачці орендної плати у 2013 році, суд визнає той факт, що відповідачем за 2013 рік позивачці не виплачено орендну плату згідно укладеного між ними договору оренди землі від 15 червня 2010 року. Згідно до ст. 90 Земельного Кодексу України, яка регламентує права власників земельних ділянок власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Стаття 93 того ж Кодексу дає поняття «Права оренди земельної ділянки», згідно якої право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. При цьому земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам, за короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Відмічено, що Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи і відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, при цьому волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 407 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Згідно до ст. 408 ЦК України строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років. Відповідно до ст. 412 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється також у разі спливу строку, на який було надано право користування, а також може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Так, відповідно до тлумачень ст. 651 ЦК України однією із підстав зміни або розірвання договору є істотне порушення договору другою стороною. Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, при цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Позивачка як у своєму позові так і в судовому засіданні її представник вказують на істотне та систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки стосовно своєчасної виплати орендної плати за 2013 рік в грошовій формі, однак, відповідно до ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів суду на підтвердження вказаних обставин не надали, в той час як в судовому засіданні встановлено, що не вбачається про істотне та систематичне невиконання умов договору оренди земельної ділянки відповідачем стосовно своєчасності виплати орендної плати. При цьому суд також враховує і те, що пункт оспорюваного Договору стосовно порядку розірвання договору оренди записаний згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, де вказано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних спірних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні, позивачка, заявляючи позов, посилається на несвоєчасне виконання відповідачем обов'язків орендаря, які передбачені ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», а саме своєчасності виплати орендної плати за 2013 рік, що є істотним на її думку порушенням умов договору оренди, при цьому позивачка не наводить яка їй завдана шкода і чого вона позбавлена внаслідок істотного порушення відповідачем умов договору, в той час як судом встановлено, що позивач неотримала орендну плату в грошовій формі лише за 2013 рік, як то передбачено договором оренди і тому суд вважає, що неотримання орендної плати за 2013 рік на час звернення з позовом до суду, не є істотним та систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки відповідачем, так як орендна плати за попередні роки відповідачем їй сплачена в повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суду не надано об'єктивних доказів, що відповідачем істотно та систематично порушується договір в частині своєчасності сплати розміру орендної плати, що має особливо суттєве значення, це одна із головних частин умов договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не суперечать діючому на час укладення договору законодавству. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Як вбачається з тексту договору оренди укладеного між сторонами 15 червня 2010 року його умовами визначено всі істотні умови, передбачені ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Звертаючись у березні 2013 року до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, [PERSON] посилалась на систематичну несплату орендної плати СФГ "Ізмаїл" орендодавцю, та просила стягнути орендну плату за 2013 рік. Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що за 2013 рік розмір орендної плати позивачу становить 5 249 гривень 74 копійки, із яких повинно бути утримано 787 гривень 46 копійок прибуткового податку у відповідності до положень Розділу ІV Податкового кодексу України та виплачено позивачці орендну плату в розмірі 4 462 гривні 28 копійок. Тим самим, суд погоджується з доводами позивачки щодо несвоєчасного розрахунку з нею орендарем за 2013 рік. Разом з тим, у висновках Верховного Суду України викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах від 01.03.2013 року зазначено, що згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата, зокрема, орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. (постанова Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12). Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Судом в судовому засіданні не встановлено істотних та систематичних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а лише встановлено невиплату відповідачем орендної плати позивачці за 2013 рік в розмірі 4 462 гривні 28 копійок. Умови в договорі оренди відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з обставин вказаних вище та на підставі наведених норм законодавства, що регулюють вирішення спірних правовідносин, а саме необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення невиплаченої відповідачем орендної плати за 2013 рік в розмірі 4 462 гривні 28 копійок та відмови в розірванні договору оренди землі від 15 червня 2010 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховуючи результат вирішення справи, а саме часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 2361 гривні 60 копійок. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: partial