Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

12 лютого 2021 року позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 24; сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В позовній заяві зазначено, що сторони 29 березня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 24. Від спільного проживання у них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припилилися уже давно, на даний час разом не проживають. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення не згідна. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року до участі в справі залучено, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради (м. Городенка вул. Шевченка, 77). Учасники справи в судове засідання 19.07.2021 не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; на примирення не згідна, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за адресою реєстрації місця проживання. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Городенківської міської радиІвано-Франківської області до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської радипро визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради № 116 від 03.06.2021 "Про затвердження висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] "та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримує в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.03.2007 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.03.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 24, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.03.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. [INFO] у сторін народився син [PERSON] ,актовий запис за № 14 від 29.05.2007, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.05.2007 Ясенепільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується вимог позивача щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом . Згідно ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України). Висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №116 від 03 червня 2021 року, стверджено, що з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Городенківської міської ради, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 31.05.2021 № 38, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] , [INFO] . До даного висновку додано копію заяви відповідача [PERSON] , адресованої начальнику служби у справах дітей Цюмпала А., з якої слідує, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання сина [PERSON] біля матері [PERSON] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дитини, приймаючи до уваги згоду батьків, висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] із матір`ю. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160-161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved