Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

14.02.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 04.05.2020 року уточнив та просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , являється онуком [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,30 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №478801, виданий 29.10.2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-12-112). Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 356/02-14 від 31.03.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що встановлено невідповідність відомостей у документах, які мають довести факт родинних відносин, як баби та онука. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги визнали та просять справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, земельна ділянка площею 3,30 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №478801, виданий 29.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-12-112, що підтверджено довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №491/126-20 від 10.04.2020 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.08.2009 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,30 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.11.2001 року секретарем Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Щокіною А.М., зареєстрованого в реєстрі за №39, [PERSON] заповіла: все соє майно, будинок з надвірними спорудами, землю, що належала їй, онуку [PERSON] ; - сертифікат члена КСП «Зоря» на право на земельну частку (пай), розміром 3,32 умовних га, в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60023734 від 17.04.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 23.11.2001 року, зареєстрований за № 39, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , являється онуком [PERSON] , померлої [INFO] . Вказане підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.04.1970 року (а.с.7), згідно якого матір`ю позивача [PERSON] значиться [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00026070797 від 27.03.2020 року (а.с. 77), згідно якого « [PERSON] » після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.04.1957 року (а.с. 6), згідно якого матір`ю [PERSON] значиться [PERSON] . Таким чином, розбіжності в частині імені спадкодавця, пов`язані з технічними помилками. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 356/02-14 від 31.03.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що встановлено невідповідність відомостей у документах, які мають довести факт родинних відносин, як баби та онука.. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved