Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне життя у сторін не склалось і на даний час вони проживають окремо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано і з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 614 грн. щомісяця до її повноліття. Однак на даний час сума присуджених аліментів є занадто недостатньою для матеріального утримання їх спільної доньки. За таких обставин просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] з 614 грн. щомісяця на 1/4 частину від усіх видів його доходів щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, а у направленому відзиві до суду просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що він має на своєму утримання двох непрацездатних батьків пенсійного віку, при цьому сам не працює, має мінливий нерегулярний щомісячний дохід, а обґрунтування позивача зміни способу стягнення аліментів не є підставами для його задоволення. Крім того, в 2010 році відповідач подарував позивачу 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яку вона може використовувати і отримувати від такого використання дохід. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 21.10.2005 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). В подальшому спільне життя у сторін не склалось і на даний час вони проживають окремо, при цьому дитина залишилась проживати разом з матір`ю (а.с.15-16). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано і з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі 614 грн. щомісяця до її повноліття (а.с.7-8). Вказані обставини не були спростовані будь-якими доказами у судовому засіданні. За змістом ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказаним судовим рішенням було встановлено обов`язок батька, відповідача по справі, утримувати свою малолітню дитину, доньку [PERSON] з визначенням розміру аліментів. Як зазначає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" - установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Як вбачається із зазначених норм права розмір присуджених аліментів та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.12.2016 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1167 грн. до 2395 грн. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, тому суд був позбавлений можливості встановити його місце роботи або отримання щомісячного доходу, крім того у своєму відзиві на позов він також не вказав свого місця працевлаштування, пояснивши, що має мінливий нерегулярний щомісячний дохід. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію п.2, ч.3, ст.181 СК України, суд вважає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів за вказаних обставин, а також оскільки розмір призначених аліментів та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.12.2016 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1167 грн. до 2395 грн., тому необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] з 614 грн. щомісяця на 1/4 частину від всіх доходів щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ствердження відповідача про те, що він в 2010 році подарував позивачу 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яку вона може використовувати і отримувати від такого використання дохід, суд не може покласти в основу рішення, оскільки текст договору дарування частини квартири від 2.03.2010 року (а.с.74) не містить даних, що вказаний дар відбувся в рахунок стягнення аліментів на утримання дитини або в рахунок безпосереднього утримання самої дитини в розумінні ст.190 СК України. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved