Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за дорученням Кіріченко В .М. звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 09.07.2009 року у розмірі 123510 гривень 78 копійок, та 1921 гривня понесених судових витрат. Вказана заборгованість виникла у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем, станом на 20.05.2019 року заборгованість [PERSON] перед банком зросла до суми в 123510 гривень 78 копійок, з вказаної суми 8800 гривень заборгованості по кредиту, 114710 гривень 78 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом з 09.07.2009 року по 30.04.2018 року. Також підлягають стягненню 1921 гривні понесених витрат на сплату судового збору. Представник позивача під час судового розгляду позовні вимоги підтримав, по мотивам, зазначеним в позові. Відповідачка під час судового розгляду проти позову заперечила, надала письмовий відзив на позов, відповідно якого прохала застосувати загальну та спеціальну давність, з цих підстав відмовити у задоволенні позову (а.с.64-66). В обгрунтування зазначеної заяви пояснила що строк дії банківської кредитної картки закінчився у жовтні 2015 року, останній платіж вона здійснила 03.09.2015 року в сумі 1500 гривень. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Щодо заяви відповідачки про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До винесення судом рішення відповідачем зроблено заяву про застосування судом позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення кого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно повідомлення АТ КБ "Приватбанк", [PERSON] отримала кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 10.2015 року.(а.с.133). З розрахунку заборгованості за договором без номеру від 09.07.2009 року слідує, що станом на 20.05.2019 року банком нарахована заборгованість за кредитним договором в сумі 299815 гривень 41 копійка, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 8800 грн., заборгованості за процентами в сумі 289515 грн 41 копійка, 1500 гривень - заборгованість за пенею та комісією. З виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснювався 27.01.2017 року в сумі 120 гривень 32 копійки. (а.с.6-7). Таким чином, відповідач [PERSON] не сплачувала грошових коштів в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Приватбанк» після 27.01.2017 року, черговий платіж повинна була сплатити не пізніше 25 числа наступного місяця тобто до 25.02.2017 року, з цього часу порушується право банку на своєчасне отримання плати за договором. До суду позов подано 13.06.2019 року. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду поза межами строку спеціальної позовної давності - стосовно вимог про стягнення заборгованості по процентам та стягнення заборгованості за пенею та комісією. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2009 року станом на 20.05.2019 року в розмірі: 8800 гривень заборгованості за кредитним договором. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 136 гривень 76 копійок в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку як 7,12 % від задоволених позовних вимог.

Outcome: partial