Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

03.04.2019 року позивач ФОП [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 24.06.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2400 грн. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 18.01.2016 року за ним виникла заборгованість, яка склала 2494,00 грн. Так як майнові інтереси АТ «Ощадбанка», повязані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані у ПрАТ «УПСК», згідно договору страхування кредитів, ПрАТ «УПСК», визнавши факт непогашення відповідачем грошового зобовязання страховим випадком, 29.03.2016 року здійснило виплату страхового відшкодування Банку в розмірі 2494,00 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про сплату заборгованості, однак в добровільному порядку заборгованість за кредитом відповідачем погашена не була. 05.02.2019 року між позивачем та ПрАТ «УПСК» було укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач отримав право відшкодування збитків в порядку регресу, завданих первісному кредитору по договорам страхування. Так, як відповідачем в добровільному порядку збитки не відшкодовані, позивач просить суд стягнути з нього на його користь у порядку регресу 2494,00 грн., судовий збір, сплачений ним при подачі позову у сумі 768,40 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що дійсно уклав Договір з АТ «Ощадбанк» та отримав кредит у сумі 2400 грн., але у зв`язку із тим, що змінив роботу та декілька місяців ніде не працював, не мав змоги погасити кредит, внаслідок чого і утворилась заборгованість. На даний час працює та має можливість розрахуватися. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 24 червня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № [NUMBER] . В подальшому, 07 серпня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено додатковий договір № 1/2014 до договору № 1966863, за умовами якого банк встановив позичальнику кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 2400 грн., зі сплатою 28 % річних за користування кредитними коштами, строком кредитування, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що повязані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами були застраховані у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/12 від 01 серпня 2014 року. Згідно п. 2.2 Договору, страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобовязання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику страхове відшкодування на умовах цього договору. Відповідно до п. 4.3 Договору, страховим випадком за цим договором є факт завдання збитків страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання позичальником своїх зобовязань з поверненню суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретному кредитному договорі, внаслідок неплатоспроможності позичальника. Під неплатоспроможністю позичальника відповідно до п. 4.4. Договору сторони розуміють невиконання позичальником умов кредитного договору зі своєчасної сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом понад 10 календарних днів з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 6 цього договору. У зв`язку з порушенням відповідачем умови кредитного договору, за ним виникла заборгованість за договором понад 10 календарних днів, внаслідок чого відбувся страховий випадок. Станом на 21.01.2016 року за відповідачем рахується заборгованість перед банком в розмірі 2494,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку. Сумнівів щодо правильності розрахунку заборгованості у суду немає, відповідачем він не заперечується, позовні вимоги ним визнаються повністю. У звязку з настанням страхового випадку АТ «Ощадбанк» звернулось до ПАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ «УПСК», виконуючи свої зобовязання по договору страхування, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобовязання (страховий випадок) згідно умов Договору та 29.03.2016 року здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 2494,00 грн., що підтверджується страховим актом №055/12/066/16 від 29.03.2016 року та випискою по рахунку ПрАТ УПСК за 29.03.2016 року. З метою досудового врегулювання спору ПрАТ "УПСК", 01.02.2017 року за вих. № РУФ/12/066/16/1 направив відповідачу вимогу про відшкодування збитків, проте до цього часу відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання у досудовому порядку та відшкодування завданих збитків. 05.02.2019 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, згідно з яким страхова компанія передала позивачеві свої права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредиторові за договором страхування, в тому числі щодо відповідача [PERSON] із сумою боргу в розмірі 2494,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Як встановлено судом, фінансовий інтерес банку на підставі договору страхування було задоволено ПрАТ «УПСК», яке 25.02.2016 року сплатило банкові страхове відшкодування за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч.1ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В контексті норм, закріплених ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Так як ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобовязання за договором, сплатило Банкові страхове відшкодування в розмірі 2494,00 грн., не отримавши її в подальшому від відповідача, і передало право вимоги на цю суму ФОП [PERSON] , це обумовило у останнього виникнення права вимоги від відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування, тобто до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 2494,00 грн. Заміна кредитора у зобовязанні відповідно до ст. 516, 517 ЦК України здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до положень ст.137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати, повязані з підготовкою позовної заяви та збиранням доказів, підтверджені актом виконаних робіт, в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved