Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) загальною площею 9,3 умовних кадастрових гектарів, на яку мав право [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], як за спадкоємцем по закону. Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON], який є дідусем позивача. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) загальною площею 9,3 умовних кадастрових гектарів, на яку спадкодавець мав право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Зазначене спадкове майно спадкодавець нікому не заповідав. Інші спадкоємці відсутні. Являються онукою померлого та спадкоємицею за законом, позивач належним чином не може оформити свої спадкові права, оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), що є правовстановлюючим документом. За таких обставин, виключним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явивися надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Каланчацької селищної ради Шендрик Ольга Леонідівна в судове засідання не з»явилася надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується відомостями, які містяться в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в якому встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи те, що днем смерті [PERSON] є [INFO], то саме ця дата є днем відкриття спадщини. Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а не Цивільного кодексу України, на положення якого у своєму позові посилається позивач. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], є онукою спадкодавця, що підтверджується рішенням Каланчацького районного суду від 02.08.2018 року, яке набуло чинності 04 вересня 2018 року, яким встановлено факт родинних відносин позивача та спадкодавця [PERSON]. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Судом встановлено, що за життя спадкодавцю [PERSON], на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) загальною площею 9,3 умовних кадастрових гектарів. Згідно з п.17 розділу X "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року надано судам слідуючі роз"яснення: Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Таким чином, оскільки [PERSON] за життя не набув права власності на земельну частку та до позивача [PERSON], як спадкоємиці за законом, переходить лише право на земельну частку (пай) загальною площею 9,3 умовних кадастрових гектарів, на яку мав право [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, правовстановлюючий документ, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий [PERSON] втрачено. В зв»язку з втратою зазначеного правовстановлюючого документу, Каланчацькою державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2018 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. І згідно довідки Каланчацької ДНК після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкова справа не заводилася. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті спадкодавця свого діда, має право на земельну частку (пай) загальною площею 9,3 умовних кадастрових гектарів, на яку мав право [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved