Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на 3\\4 частини та за [PERSON] право власності на 1\\4 частину житлового будинку із господарськими спорудами, який розсташований в с.Веренчанка по вул.Б.Хмельницького,82 Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого 24.06.2012 року. В мотивування позову посилається на те, що 24.06.2012 року помер чоловік та батько позивачів [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Веренчанка по вул.Б.Хмельницького, 82 Заставнівського району Чернівецької області. Представник позивачів посилається на те, що заповіту [PERSON] не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону. Спадкоємцями першої черги по закону є дружина померлого [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] своєчасно і належним чином прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла і на неї претендує. Представник позивачів посилається на те, що на даний час позивачі бажають отримати свідоцтво про право на спадщину, проте не можуть цього зробити, оскільки у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом їм відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В судове засідання представник позивачів та позивачі не з»явилися, в заяві до суду просять розгляд справи розглядати у їх відсутності . Позовні вимоги підтримують повністю. Представник територіальної громади в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності , позов визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.06.2012 року помер [PERSON]. За життя останній заповіту не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, батьки. Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги по закону є- дружина померлого- Радомська [PERSON] та діти померлого [PERSON], [PERSON]. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоемцеві з часу відкриття спадщини. Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки №376 від 01.02.2016 року виданої виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради, на час відкриття спадщини 24.06.2012 року із [PERSON] проживали: дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. Встановлено, що за заявою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] державним нотаріусом заведена спадкова справа №32/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42830614 від 02.02.2016 року . Встановлено, що [PERSON], згідно заяви від 01.02.2016 року, поданої до нотаріальної контори від спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] вважається такою , що спадщину не прийняла та на неї не претендує. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті, позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами, проте їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки ними не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.06.2016 року . Згідно заяви , поданої до державної нотаріальної контори , [PERSON] бажає отримати свідоцтво про право власності на 1\\2 частку у спільному сумісному майні подружжя та на виділ 1\\2 частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя претендує. Встановлено, що на час смерті [PERSON] позивачці [PERSON] належала 1/2 частка- як спільне майно подружжя, а на 1\\2 частку відкрилась спадщина, тобто і позивачці і відповідачу належать по 1\\4 частці спадкового майна. Проте встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель ", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Факт належності [PERSON] вищезазначеного житлового будинку підтверджується довідкою сільської ради, рішенням Веренчанської сільської ради про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування земельної ділянки, виписками із погосподарських книг Веренчанської сільської ради, технічним паспортом. Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулюює право приватної власності громадян на жилий будинок у п.9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями , що розташований в с.Веренчанка по вул. Б.Хмельницького,82 Заставнівського району побудований в 1980-1983 роках. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно ст.328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved