Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

11 липня 2017 року [PERSON], звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Ульянова, 19/1, м. Жовті Води, Дніпропетровська область. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що є співвласником вищевказаного житлового будинку, що належить йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності. В будинку зареєстрований проживаючим його онук [PERSON], [INFO]. Проте, вже тривалий час він не проживає в даному будинку, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Останній виїхав з будинку 15 років тому. Він є людиною похилого віку та потребує допомоги сторонніх осіб. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих у ньому осіб, що створює йому певні перешкоди у користуванні будинком, оскільки він позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись ним. У судове засідання [PERSON] та третя особа [PERSON] не зявились. Позивач, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не зявляється, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Поштові конверти направлені на його адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, судовий виклик вважається їм врученим належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224,225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, домоволодіння №19/1 по вул. Ульянова (нова назва вул. [PERSON]) у м. Жовті Води Дніпропетровської області належить позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради 03 серпня 1999 року та технічного паспорту на квартиру (а.с.4-5). Згідно витягу з домової книги домоволодіння .№19/1 по вул. Ульянова у м. Жовті Води, окрім власників у ньому зареєстровані проживаючими [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] (а.с.6-7) Позивач, [PERSON], ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в домоволодінні №19/1 по вул. Ульянова у м. Жовті Води Дніпропетровської області посилається на те, що відповідач без будь-яких поважних причин в зазначеному приміщенні не мешкає понад 15 років, а він позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Оскільки відповідач, не являючись власниками житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, домоволодінням №19/1 по вул. Ульянова у м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є спільною сумісною власністю позивача та третьої особи, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, це дає суду змогу прийти до висновку, що відповідач дійсно, на протязі більш ніж шести місяців,\~\~без будь-яких поважних причин не мешкає у спірному приміщенні, а тому повинен бути визнаний таким, що втратив право\~ користування ним. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до відповіді Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, громадянин [PERSON], [INFO], заарештованим, засудженим або таким, що перебуває у розшуку не значиться./а.с.17/ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved