Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 серпян 1990 року він уклав шлюб з відповідачем, від вказаного шлюбу мають повнолітнього сина [INFO]. Однією сім"єю подружжя проживали до жовтня 2014 року,. З цього часу сім"я фактично розпалася, оскільки відповідач виїхала за кордон, де фактично і проживає, додому приїздить дуже рідко. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить його інтересам, тому і просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, за адресою її реєстрації: [ADDRESS] направлено повістку з рекомендованим повідомленням, тож вона вважається повідомленою належним чином про дату, час, та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 п. 5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], сторони уклали шлюб 04 серпня 1990 року, шлюб Відділом рацс Білопільського райвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №113 (а.с.5). Позивач зазначає, що від подружнього життя у них з відповідачем є повнолітній син [INFO]. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, він не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності до положень ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, у зв»язку з відсутністю заяви відповідача, суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище, присвоєне при одруженні, - [PERSON].

Outcome: approved