Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до[INFO]. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 жовтня 1990 року між сторонами був укладений шлюб. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, дитина знаходилась на повному утриманні позивача, проте даних коштів не вистачало в зв`язку з чим позивач зверталась до суду з підстав стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Після досягнення дитиною повноліття, відповідач перестав сплачувати аліменти не зважаючи на те, що донька навчається, тому позивач змушена звернутися до суду з підстав стягнення аліментів. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 08 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідача про судове засідання було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті сайті "Судова влада України", проте відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Третя особа [PERSON] будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не надала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Калинівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 27 (а.с. 7). Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року, с [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с. 8, 9). Згідно із наданого до суду договору № 93/18д ФІТУ від 21 серпня 2018 року та додаткового договору від 14 травня 2019 року, вбачається, що [PERSON] навчається в Київському університеті імені Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціальністю „Менеджмент". Період навчання складає з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року, загальна вартість навчання складає 72 998 грн. 00 коп. (а.с. 10-11, 12). Відповідно до квитанцій наданих до суду, встановлено, що позивач самостійно сплачує кошти за навчання дитини в університеті (а.с. 13, 14). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я; матеріальне становище дитини; стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1. ст. 184 СК України). Враховуючи викладені обставини, розмір встановленого прожиткового мінімуму, а також спільний обов`язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду на час навчання в університеті, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трьох років.

Outcome: partial