Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

12 липня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання нею позову до суду та до повноліття дитини. Зазначала, що від спільного проживання з [PERSON] має доньку [PERSON]. Спільне проживання з відповідачем припинилося у вересні 2014 року. Донька знаходиться на її повному утриманні. Відповідач живе окремо з 2014 р. і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 20 липня 2018 року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому зі згоди позивача, суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані учасниками процесу докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] видно, що батьками [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON] та позивачка - [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини. Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться лише на її вихованні та на її утриманні, що порушує принцип рівності обов'язків батьків з утримання своїх дітей. Враховуючи, що дитина перебуває на повному утриманні позивачки, суд визнає, що несплата аліментів відповідачем негативно впливає на достатній рівень для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. На підставі викладеного, суд визнає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь[PERSON]. на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви про стягнення аліментів, тобто з 12 липня 2018 року, і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved