Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 20925. У виконавчому написі зазначено, що [PERSON] , є боржником за кредитним договором № 794594/ФЛ від 21 березня 2008 року, укладеним між ним та ВАТ КБ Банк «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами GL6N714301 від 06 травня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС". Строк платежу за Кредитним договором 794594/ФЛ від 21 березня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 травня 2020 року по 20 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 86425,52 (вісімдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 52 копійки), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 18928,41 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 41 копійка; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 67497,11 (шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 11 копійок; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат) стягнуто плати зі стягувана, в розмірі 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" - 86 925,52 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 52 копійки. 08.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62970206 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Позивач, вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. 21.03.2008 між ПАТ КБ Банк «Надра» та позивачем укладено кредитний договір № 794594/ФЛ, відповідно до умов якого, Банк «Надра» надав в кредит позивачу 25 000 грн. на споживчі цілі під 2,7 % на місяць. Строк повернення кредиту 17 березня 2011 рік. Після отримання кредитних коштів, позивач кредит взагалі не сплачував. Пунктом 3.3 кредитного договору, передбачено, що строк повернення кредиту становить 17.03.2011. Відповідно до п. 6 кредитного договору сторони домовились про збільшений строк позовної давності до 10 років. Отже, з квітня 2008 року по квітень 2018 року Банк «Надра» мав право на звернення до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору, але Банк «Надра» не тільки не звернувся до суду, а і продав кредит (відступив право вимоги) ТОВ "ФК "Сіті Фінанс". Слід зазначити, що умовами кредитного договору не передбачено право банку на відступлення права вимоги по кредиту третім особам. Своєю чергою, ТОВ ФК «Сіті Фінанс» 06.05.2020 викупивши у ВАТ КБ Банк «Надра» право вимоги по кредиту, звернулось 25.08.2020 до «чорного нотаріуса» Горая О.С. про вчинення виконавчого напису, тобто вже після пропуску строку позовної давності. Приватний нотаріус [PERSON], вказані обставини не перевірив, вчинив виконавчий напис поза межами строку, протягом якого такий напис міг вчинятися, і відповідно цей виконавчий напис є незаконним. Також слід зазначити, що на адресу позивача не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. Не надходили повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором на підтвердження законних правових підстав ТОВ ФК «Сіті Фінанс» звертати стягнення за кредитом. Крім того, всі платежі з погашення кредиту здійснювалися позивачем на користь та за реквізитами ВАТ КБ Банк «Надра», а не ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Окрім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від ТОВ ФК «Сіті Фінанс» первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати що розмір заборгованості [PERSON] перед ВАТ КБ Банк «Надра», а також суми відсотків зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений ТОВ ФК «Сіті Фінанс» щодо наявності грошового зобов`язання [PERSON] по кредиту та відсотками не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками товариства, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу по кредиту, відсотками у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та відсутністю правових підстав для його вчинення. Крім того, 24.02.2021 Наказом Міністра юстиції України № 727/5 у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоду інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набрання законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю видане Міністерством юстиції України від 26 грудня 2011 року № 8679 на ім`я [PERSON] . Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 20925 від 25 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою постійного місця проживання: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ЄДРПОУ 39508708, юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, заборгованості в розмірі 86425 (вісімдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 52 копійки та 500 (п`ятсот) грн за вчинення виконавчого напису та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Третя особа у справі приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Клименко Р.В., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору № 794594/ФЛ укладеного 21.03.2008 року між ВАТ КБ Банк «Надра» та позивачем встановлено що, відповідно до умов договору, Банк «Надра» надав в кредит позивачу 25 000 грн, на споживчі цілі під 2,7 % на місяць. Щомісячний платіж 1097,8 грн до 15 числа поточного місяця /п.3.1-3.2 договору/. Остаточний строк повернення кредиту 17 березня 2011 рік. Відповідно до п. 6 кредитного договору сторони домовились про збільшений строк позовної давності до 10 років /а.с. 19-21/. На виконання ухвали суду від 19.05.21 року про витребування доказів, третя особа у справі приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], надав письмову відповідь від 05.08.21 року, що інші документи на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис були вилучені 28.07.21 року з нотаріальної контори під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира Перекупки І.Г., від 27.07.21 року. 25.08.2020 року приватний нотаріус [PERSON], вчинив виконавчий напис за № 20925. У виконавчому написі зазначено, що [PERSON] , є боржником за кредитним договором № 794594/ФЛ від 21 березня 2008 року, укладеним між ним та ВАТ КБ Банк «Надра», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами GL6N714301 від 06 травня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС". Строк платежу за Кредитним договором 794594/ФЛ від 21 березня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 травня 2020 року по 20 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 86425,52 (вісімдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 52 копійки), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 18928,41 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 41 копійка; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 67497,11 (шістдесят сім тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 11 копійок; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль) гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат) стягнуто плати зі стягувана, в розмірі 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" - 86 925,52 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 52 копійки. /а.с.16/. Цікавим є той факт, що в виконавчому написі та в заяві про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» зазначило що боржник /позивач/ фактично мешкає в м. Київ, хоча це не відпадає дійсності. Саме це дозволило в подальшому 08.09.2020 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва відкрити виконавче провадження № 62970206 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 20925 /а.с.22/. В той же час позивач мешкає та зареєстрований в м.Першотравенськ Дніпропетровської області /а.с.15/. 13.11.2020 року приватний виконавець виніс постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника /позивача/ та направив її на виконання в м. Першотравенськ Дніпропетровської області за місцем роботи [PERSON] . 19.05.2021 року [PERSON] , звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту № 794594/ФЛ від 21.03.2008 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса /а.с. 19-21/. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 6 кредитного договору сторони домовились про збільшений строк позовної давності до 10 років /а.с. 19-21/. В той же час строк кредитування за договором № 794594/ФЛ від 21.03.2008 року становить 36 місяців до 17.03.2011 року. Щомісячний платіж 1097,8 грн до 15 числа поточного місяця /п.3.1-3.2 договору/. Отже, виконавчий напис №20925 виданий в порушення ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки незважаючи на збільшений строк позовної давності з дня виникнення права вимоги на щомісячні окремі платежі / за період до 25.08.10 року/ минуло більше десяти років. Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість яка склалася за період 06.05.2020 - 20.08.2020 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період в сумі 67 497,11 грн. В той же час строк кредитування за договором № 794594/ФЛ від 21.03.2008 року становить 36 місяців до 17.03.2011 року. Також як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України). За змістом частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт, Суд звертає увагу, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомог не спростував. Тому є правильними висновки суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що у зв`язку із задоволенням позову понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача». Так, позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5600 грн, які складаються: з ознайомлення з судовою практикою та напрацьованими матеріалами по даній категорії справ /4 години/ 2800 грн; підготовки та подання до суду позовної заяви /3 години/ 2100 грн; підготовки та подання до суду заяви про забезпечення позову / 1 година/ 700 грн. На підтвердження реальності зазначених витрат суду надано Додаткову угоду №1 про надання правової допомоги від 26.04.2021 року, Акт приймання-передачі виконаних робіт від 26.04.2021 року, квитанцію до прибутково касового ордера №4 від 26.04.2021 року, Договір про на надання правової допомоги від 26.04.2021 року та Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3719. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що зазначені витрати є реальними та підтвердженні наявними матеріалами справи. В позовній заяві при зверненні до суду позивач повідомив про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат в сумі 6500 грн. Клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача не заявляв. Таким чином клопотання позивача підлягає задоволенню, а витрати на правничу допомогу в сумі 5600 грн стягненню з відповідача на його користь. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved