Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

05 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2018 року Заводським районним у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2020 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач на примирення не згоден, тому просить шлюб з [PERSON] розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Білий І.С. подав суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач також надала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 13 липня 2018 року року Заводським районним у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №418), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 13 липня 2018 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). Від даного\~шлюбу сторони\~мають неповнолітнього\~сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Снігурівським РВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 23 листопада 2018 року (а.с.7). З червня 2020 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на примирення позивач не згоден. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Outcome: approved