Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

06 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 1) Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, мотивуючи тим, що з 10 листопада 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина: син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2012 року шлюб між сторонами розірвано, після припинення сімейно-шлюбних стосунків дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дитини в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. Крім того, позивач зазначила, що відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, які приєднано до матеріалів справи, зі змісту поданих пояснень убачається, що відповідач позов визнає, та проти його задоволення не заперечує. (а.с. 23-24) Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 10 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина: син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2012 року шлюб між сторонами припинено, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, ці обставини не заперечувались сторонами в межах даного спору. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Судом встановлено, що [PERSON], мати дитини, є особою працездатного віку, працює на посаді референта по роботі з клієнтами ДП «Копос Електро УА», середньомісячна заробітна плата позивача складає 4178,68 грн., про наявність інших доходів позивач суд не повідомила. В той же час, відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність інших утриманців та/або соціальних зобов'язань, які впливають на матеріальне положення відповідача, медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" де встановлено з 01 січня 2014 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, суд вважає за необхідне зарахувати [PERSON], як сплаті чергового платежу по аліментах, кошти перераховані на банківський рахунок [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], за червень 2014 року в розмірі 500, 00 грн., що підтверджується копією квитанції №8 від 26 червня 2014 року, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved