Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

02 березня 2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява від в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київської міської психоневрологічної лікарні №3» Врублевської І.В., зацікавлена особа [PERSON] , про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON] , [INFO] . Вказуючи на те, що Комунального некомерційного підприємства «Київської міської психоневрологічної лікарні №3» (далі - КНП «КМПНЛ № 3»), 01.03.2021 року о 15 годині 00 хвилин доставлений каретою швидкої допомоги за рапортом дільничного офіцера поліції Деснянського УП ГУНП у м. Києві - [PERSON] , [INFO] , який мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Під час госпіталізації в КНП «КМПНЛ № 3» 01.03.2021 року об 15 годині 00 хвилин пацієнт [PERSON] напружений, тривожний. Контакт малопродуктивний. Відповіді на питання формальні, не по суті. Свою хворобливу поведінку заперечує. Відчуття дистанції не зберігає. Кричить, нецензурно висловлюється. Мислення непослідовне, паралогічне. Виказує маячні ідеї відношення, переслідування: рахує, що його переслідує «синій кіт», «працівники СБУ слідкують за ним різними способами». Зовні напружений, підозрілий. Настрій нестійкий, дисфоричний. При нагадуванні про матір - дратується. Заявив «мама умерла и воняет». Поводить себе неадекватно. Відмовляється від виконання інструкцій, вимогливий збуджений. На місці не утримується. Рухливий. Чинить опір огляду. Погрожує медперсоналу і пацієнтам. Критика до свого стану відсутня Відповідно до висновку огляду комісії лікарів - психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.03.2021 року пацієнт [PERSON] страждає на «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром. Стан психомоторного збудження», що в своїй поведінці виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. На момент огляду комісією хворий потребує стаціонарної госпіталізації до КНП «КМПНЛ № 3». В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] , просила заяву задовольнити, оскільки її син погрожує спалити квартиру, викликає постійно поліцію, медичну допомогу. В судовому засіданні [PERSON] , зазначив, що йому не потрібна медична допомога, він відмовляється від лікування. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Судом достовірно встановлено, що 02.03.2021 року лікарем [PERSON] хворого [PERSON] направлено на госпіталізацію в психічну лікарню КНП «КМПНЛ № 3» з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром. Стан психомоторного збудження (а.с. 18). Відповідно до висновку огляду комісії лікарів - психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.03.2021 року пацієнт [PERSON] страждає на «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром. Стан психомоторного збудження», що в своїй поведінці виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. На момент огляду комісією хворий потребує стаціонарної госпіталізації до КНП «КМПНЛ № 3» (а.с.22-23). Як вбачається із рапорту дільничного офіцера поліції Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 01.03.2021 року. що до нього 01.03.2021 року звернулися мешканці будинку по [ADDRESS] з приводу неадекватної поведінки мешканця квартири 370 , [PERSON] який кидається на мешканців будинку з молотком. Погрожує спалити будинок. Поводить себе агресивно, кидається на патрульних та приставляє суспільну небезпеку (а.с.8). З пояснень від 22.02.2021 року мешканців будинку по [ADDRESS] вбачається, що мешканець квартири 370 , [PERSON] кидається на мешканців будинку з молотком. Погрожує спалити будинок (а.с.9-13). Як вбачається із Медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 66, з анамнензу: Спадковість обтяжена. Батько пацієнта зловживає алкоголем. Дідусь і дядько страждають на психічний розлад. Єдиний син в сім`ї. Родився в асфіксії. Отримав родову травму. Був під спостереженням невропатолога. Освіта 11 класів, інститут легкої промисловості. В армії не служив (воєнна кафедра в інституті). Працював по спеціальності інженером три роки. Потім працював на різних роботах. З 2014 року є особою з II групою інвалідності. Розлучений. Дітей немає. Мешкає один в однокімнатній квартирі. Хворів дитячими інфекціями, простудними. Епізодично вживав марихуану. ТБЦ, хворобу Боткіна , вен захворювання, судомні напади, ЧМТ заперечує. Анамнез захворювання: Стан хворого змінився в 2005 році. Захворювання дебютувало депресивно-параноїдною симптоматикою. Погіршився настрій, апетит. Висловлював маячні ідеї відношення, переслідування. По хворобливим мотивам наносив собі самоушкодження. Неодноразово лікувався в КМПНЛ №1 із загостренням психотичної симптоматики. Останнє лікування у липні 2020 року. Встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром. Стан психомоторного збудження». З часом став апатичним, бездіяльним. Звузилось коло інтересів. Повторно проходив курс стаціонарного лікування. Підтримуючу терапію приймав нерегулярно. Останнім часом став неспокійним, тривожним. Порушився сон. Змінилась поведінка. Загострилась психотична симптоматика. Відкривав вікна в квартирі, кричав, нецензурно висловлювався. Розвів вогнище в квартирі. Порізав проводку в електрощитку. Затопив сусідів. Погрожував їм розправою. Став агресивним по відношенню до матері. Викликав поліцію, швидку допомогу на адресу матері. Вживав алкоголь. Категорично відмовляється від прийому підтримуючого лікування, хворим себе не вважає (а.с.16-20). Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 року, Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв`язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 341 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує його особисто та оточуючим, без його згоди. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 341 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved