Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №014/10223/82/0452859 від 12.04.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в розмірі 32448,83 грн., що складається із суми основної заборгованості за кредитом, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/10223/82/0452859 від 12.04.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 22182,79 грн. із застосуванням річної відсоткової ставки у розмірі 49,9 % річних, зі строком кредитування до 12 квітня 2019 року. 12 квітня 2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право вимоги за кредитним договором №014/10223/82/0452859. 28 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20171128, відповідно до якого, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Кредитним договором №014/10223/82/0452859 від 12.04.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 29463,81 гривень, яка складається з: суми заборгованості за основною вимогою у розмірі 20436,27 грн.; суми заборгованості за відсотка ми у розмірі 4330,55 грн; суми заборгованості за пенею у розмірі 4696,99 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», станом на 06 січня 2021 року відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 квітня 2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0223/82/0452859, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн., на споживчі цілі та 2182,79 грн. на сплату страхового платежу строком до 12.04.2019 року, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 49,9% річних, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються, виходячи з Процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.1.8 Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, включаючи день надання Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті Позичальником у складі ануїтентних платежів в порядку, визначеною статтею 3 Договору. Згідно п. 10.3 Договору, за прострочення виконання будь - яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу банку сплатити останньому пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного дня після дати, коли відповідне зобов`язання має бути виконане, і по день виконання позичальником простроченого зобов`язання включно. В разі пред`явлення Кредитором вимоги по сплаті пені, її сплата здійснюється Позичальником в порядку та в строки, передбачені для здійснення ануїтентних платежів. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як убачається з матеріалів справи, 28 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» укладено Договір відступлення прав вимоги №114/48-F, відповідно до якого, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право вимоги за Кредитним договором №014/0223/82/0452859 від 12.04.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . (а. с. 13-14) Також, 28 листопада 2017 року між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20171128, відповідно до якого, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Кредитним договором №014/0223/82/0452859 від 12.04.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . (а. с. 15) Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст, 549 ЦК України, Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. (ст. 550 ЦК України) Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 19 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з Повернення Боргів» направляло на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про заміну кредитора. (а.с. 19) Того ж дня, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з Повернення Боргів» направляло на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про погашення заборгованості позичальником на загальну суму 29463,81 грн.. яке залишилось без належного реагування з боку відповідача (а. с. 20) Як убачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №014/0223/82/0452859 від 12.04.2017 року, відповідачем порушено умови Кредитного договору в частині погашення основної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 14 грудня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 29503,65 гривень, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved