Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

27.11.2014 року позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування", третя особа ТОВ "Автокредит Плюс" в якому з урахуванням заяви про збільшення/зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська (Червоноармійська), 102, код 22868348) на користь [PERSON] (податковий №3069223993) з урахуванням збільшення суми позовної заяви, суму коштів у розмірі 11 631,94 грн. як компенсацію майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2014 року;стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний №2671617519, індекс 62413, [ADDRESS]) на користь [PERSON] (податковий №3069223993) суму коштів у розмірі 12 036,19 грн. як компенсацію майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2014 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 24.04.2014 р. приблизно о 8:40 год. на перехресті вул. Петровського та вул. Сумської в м. Харкові сталася ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки БМВ 740і, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Шеврове Лачетті, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Зазначена ДТП сталась з вини водія [PERSON] та в результаті транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля БМВ 740і, державний реєстраційний номер [NUMBER], на дату ДТП 24.04.2014 року, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 23\~018,13 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля БМВ 740і, державний реєстраційний номер [NUMBER], на дату ДТП 24.04.2014 року становить 12\~631,94 грн. Власником автомобіля Шевроле Лачетті, державний номер [NUMBER], є [PERSON], який свої права щодо використання транспортного засобу передав [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Шевроле Лачетті була застрахована у ПАТ "ХДІ страхування", що підтверджується страховим полісом. Позивач зазначив, що, так як він на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, то саме він вправі вимагати відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок ДТП, з винної особи відповідача [PERSON], а тому позивач вважає, що відповідач [PERSON] та страхова компанія ПАТ "ХДІ страхування" мають відшкодовувати шкоду, завдану в результаті ДТП. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ "ХДІ страхування" [PERSON] у своїх запереченнях на позовну заяву проти позовних вимог заперечував враховуючи, що цивільно-правову відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "ХДІ страхування", що підтверджується полісом № АС/2136684 від 04.06.2013 року. Після ДТП позивач звертався до страхової компанії з заявою про ДТП. Однак, позивач не надав всіх необхідних документів, а саме копію постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Також зазначив, що на теперішній час не встановлена вина водія [PERSON] в ДТП. Наявність в матеріалах справи висновку судової автотехнічної експертизи №6715 від 20.08.2014 року не є беззаперечним доказом, відповідно до якого [PERSON] вважається винною особою в ДТП. Таким чином, станом на теперішній час не з'ясовано, хто саме є винним в ДТП, що сталося 24.04.2014 року. Крім того, ПАТ "ХДІ страхування" не оглядав пошкоджений автомобіль позивача, оскільки для огляду даний транспортний засіб не був наданий, а при огляді автомобіля позивача спеціалістом-оцінювачем представник ПАТ "ХДІ страхування" не був присутній, бо страхову компанію не запрошували. Також, відповідач посилався на те, що в силу Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ліміт відповідальності страхової компанії обмежується відшкодуванням лише дійсної прямої шкоди, визначеної з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував вважаючи, що його вина в скоєнні ДТП відсутня, тому просив призначити нову експертизу. оскільки не погоджується з висновками проведеної експертизи. а.с. 78/ Третя особа ТОВ "Автокредит Плюс" в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.04.2014 р. на перехресті вул. Петровського та вул. Сумської в м. Харкові сталось зіткнення автомобіля марки БМВ 740і, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Шеврове Лачетті, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Власником автомобіля Шевроле Лачетті, державний номер [NUMBER] є [PERSON], який передав його у користування відповідачу [PERSON] Згідно полісу № АС/2136684 від 04.06.2013 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Шевроле Лачетті, державний номер [NUMBER], була застрахована у ПАТ "ХДІ страхування", та страхова сума (ліміт відповідальності) за заподіяну шкоду складає 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. (а.с.44). Власником автомобіля марки "БМВ 740і", державний номер [NUMBER], є ТОВ "Автокредит Плюс", позивач [PERSON] керував зазначеним автомобілем на підставі документів визначених Законом України "Про дорожній рух", а саме: посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ926344 та полісу обовязкового страхування, а також майнові права на це майно належали йому на підставі публічного договору по надання фінансового лізингу і заяви позивача [PERSON] про приєднання до публічного договору «НА00А!0000568506 від 04.03.2014 року та додатку №1 до цього договору, згідно яких позивач отримав в лізинг автомобіль марки БМВ 740і, державний номерний знак [NUMBER]. (а.с.28, 63 ). У відповідності до постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо [PERSON] було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 143 від 07.11.2014 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки БМВ 740і, державний номер [NUMBER], складає 23018,13 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зношення автомобіля БМВ 740і, державний номерний знак [NUMBER], складає 12631,94 грн. Вартість проведення вищевказаного дослідження складає 650,00 грн. (а.с.16-19). Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до ст. 22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Підставами для виникнення деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка спричинила шкоду, а також наявності вини. Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно винної особи, не є єдиним належним і допустимим доказом, який підтверджує вину особи у цивільній справі про відшкодування шкоди. У звязку з чим суд приходить до висновку, що за умови відсутності постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності обставини, які входять до предмета доказування у справі, можуть підтверджуватись й іншими визначеними ч. 2 ст. 57 ЦПК України доказами. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що після зазначеної ДТП у відношенні водія [PERSON] працівниками ДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 №708249 від 24.04.2014 року. Відносно водія [PERSON] працівниками ДАІ протокол про адміністративне правопорушення не складався. На час розгляду справи постанови про визнання винним у скоєнні спірного ДТП та притягнення позивача чи відповідача [PERSON] до адміністративної чи іншого виду відповідальності, суду не надано. Стронами не заперечено, що схема розміщення транспортних засобів після ДТП була складена за присутності водіїв, та відповідає дійсності. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення Київського районного суду м. Харкова у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП №640/7296/14-п, в якій міститься оригінал висновку судової автотехнічної експертизи Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл проф. [PERSON] № 6715 від 20.08.2014 року. Вищезазначена авто-технічна експертиза проведена у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, щодо [PERSON]. Проведення вказаного експертного дослідження експертом було здійснено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №708249 від 24.04.2014 року, пояснень водіїв [PERSON] та [PERSON], схеми місця ДТП, фото з місця пригоди та характеру пошкоджень транспортних засобів. Згідно до вищезазначеного висновку судової автотехнічної експертизи за поясненням водія автомобіля Шевроле Лачетті [PERSON] та за поясненням водія автомобіля БМВ [PERSON] вбачається наступне: в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шевроле Лачетті [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шевроле Лачетті [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем БМВ шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. В даній дорожній обстановці дія водія автомобіля Шевроле Лачетті [PERSON] не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням ДТП. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість відвернути зіткнення транспортних засобів зі сторони водія автомобіля БМВ [PERSON] не визначалась його діями, а повністю залежала від дій водія Шевроле Лачетті [PERSON] по виконанню ним вимог п. 10.1. ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля БМВ [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду справи сторонам було роз'яснено положення ст. 143 ЦПК України щодо їх права на звернення до суду з клопотанням про призначення у справі експертизи. Відповідач [PERSON] скористався зазначеним правом та за його клопотанням судом було призначено проведення товарознавчої експертизи на предмет визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля БМВ 740і, державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зношення та без такого як на дату ДТП так і на час розгляду справи в суді, у звязку з чим провадження по справі було зупинено. Однак матеріали цивільної справи повернулися до суду від ХНДІ судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] у звязку з несплатою відповідачем [PERSON] послуг даної установи за проведення експертизи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. Положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не складався протокол про адміністративне правопорушення. Виходячи з наведеного, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши докази у їх сукупності, вивчивши схему місця ДТП, висновок експерта, суд приходить до висновку про наявність причинного зв'язку між діями водія [PERSON] з виникненням ДТП, внаслідок якої було завдано шкоди автомобілю під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до п. 13 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом Порядку шкоду завдану життю та здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звернувся до ПАТ «ХДІ страхування» для отримання страхового відшкодування, яке до теперішнього часу не виплачено. Суд погоджується з даними, щодо розміру матеріальної шкоди, який визначено у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 143 від 07.11.2014 року. Відповідно до ст. 12 Закону розмір страхового відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до наданого до суду полісу страхування АС/2136684, при укладенні договору страхування сторонами була визначена франшиза у розмірі 1000 грн., а тому розмір страхового відшкодування, яке має бути стягнуто на користь позивача з ПАТ "ХДІ страхування" складає 11631,94 грн. (12631,94 грн. - 1000 грн. = 11631 грн. 94 коп.) Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, та з відповідача ПАТ "ХДІ страхування" на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 11631,94 грн., а з відповідача [PERSON] - франшиза у розмірі 1000 грн. і різниця у вартості відновлювального ремонту, яка складає 12036,19 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зношення 23018,13 грн. вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зношення 12631,94 грн. + франшиза 1000,0 грн. + витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 650 грн.) Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved