Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких відповідач за рішенням Виноградівського районного суду від 11.11.2014 року повинен сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісяця на кожну дитину. Враховуючи те, що витрати на утримання дітей збільшилися, необхідні значні кошти на харчування, купівлю одягу, на фізичний та духовний розвиток дітей, позивачка звернулася до суду із даним позовом та просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей - встановити такі в розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Продан О.В. будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню з позивачем відсутність, та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань. Суд встановив, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 7). Згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.11.2014 року у справі №299/2966/14-ц з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісяця. На даний час витрати, необхідні для утримання та виховання дітей значно збільшилися, що обумовлено закономірним збільшенням потреб дитини та ростом рівня споживчих цін, особливо комунальних послуг. На даний час позивач не може самостійно повністю задовольнити всі складові, необхідні для повноцінного виховання дітей та забезпечення їх інтересів. Крім цього зросли ціни на товари та послуги невиробничого споживання у порівнянні з 2014 роком. Діти сторін проживають з матір`ю, відповідач ніяких додаткових витрат на утримання дітей не здійснює, допомоги у вихованні дітей, догляді за ними не надає. Відповідач є молодим, працездатним чоловіком, має можливість працювати, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, зобов`язаний утримувати власних дітей у спосіб, що забезпечить їх повноцінне становлення. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормамиСімейного кодексу України. За змістомст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Згідно положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою ВР України №789-ХИ від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей ... першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. За вимогами ч.3ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становищедитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно практики Верховного Суду України, яка відображена у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивачки із вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дітей є підставним і таке підлягає задоволенню. Суд констатує, що розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та на час розгляду справи для дитини віком від шести до вісімнадцяти років - становить 2027 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: partial