Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Омега - Транс - УА", [PERSON], [PERSON] третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу - [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11. 2013 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що він є позивачем у справі до ТОВ "Омега - Транс - УА" про стягнення поворотної фінансової допомоги. У вказаній справі, 09 серпня 2013 року судом вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження майна відповідача ТОВ "Омега - Транс - УА". 04 грудня 2013 року, на його адресу надійшла ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих 09 серпня 2013 року. Однак, ухвала про скасування заходів забезпечення позову ухвалена без участі сторін, в тому числі і без його участі, про час та місце ухвалення такої, його ніхто не повідомляв. Тому вважає, що вказана ухвала суду не набула законної сили, оскільки винесена без участі сторін, йому не було взагалі відомо про наявність клопотання відповідача ТОВ "Омега - Транс - УА" про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалу про скасування заходів забезпечення позову від 22.11. 2013 року, отримав 04 грудня 2013 року, апеляційну скаргу на вказану ухвалу подав 05.12. 2013 року, тому така ухвала не набула законної сили та не підлягає виконанню станом на 05.12. 2013 року. Йому стало відомо, що ухвала про скасування заходів забезпечення позову від 22.11. 2013 року, відділом ДВС Рахівського РУЮ, була виконана вже 28.11. 2013 року, запис про заборону на відчуження майна боржника - ТОВ "Омега - Транс - УА", вилучено з державного реєстру заборон. 28.11. 2013 року, майно ТОВ "Омега - Транс - УА", на відчуження якого було накладено заборону, а саме - нежитлова будівля (майстерні), що за адресою: [ADDRESS], відчужено на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON], і договір купівлі-продажу вказаного майна посвідчений приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу [PERSON] 28.11. 2013 року. Позивач вважає вказаний договір купівлі-продажу від 28.11. 2013 року, недійсним, оскільки такий спрямований на порушення його права на справедливий судовий розгляд та захист прав у судовому порядку а також на порушення його права власності на частку у майні ТОВ "Омега - Транс УА". Також вважає, що оспорений правочин носить фіктивний характер, оскільки сторони правочину не мали наміру на настання реальних правових наслідків, вказаних у тексті такого правочину. Так відповідач ТОВ "Омега - Транс УА" продовжує як власник використовувати будівлю майстерні у своїй господарській діяльності, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], як покупці майстерні, жодних дій як власники майна не вчиняють. Вказує, що відповідач ТОВ "Омега - Транс УА" на момент вчинення оспореного правочину не мало достатньої дієздатності для вчинення правочину, оскільки судом було накладено заборону на відчуження майна боржника до моменту вирішення судом спору та набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного, просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (майстерень), що розташоване в [ADDRESS], укладений 28.11. 2013 року між ТОВ "Омега - Транс УА" та громадянами [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Просить застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати сторони повернути один одному все одержане за недійсною угодою в натурі. Покласти на відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. В ході розгляду справи, позивач [PERSON], змінив підстави позову в бік їх доповнення. Крім підстав, наведених у позовній заяві, оспорений договір купівлі-продажу є недійсним також і з врахуванням наступного. Так нотаріус посвідчував договір купівлі-продажу враховуючи висновок експерта про вартість об»єкта нерухомого майна, який втратив свою чинність ще 31.10. 2013 року і на момент укладення правочину був недійсним. Крім того, оспорений правочин не відповідає закону з тих підстав, що нотаріусу, при посвідченні договору купівлі-продажу, не було представлено належні документи, що підтверджують право власності продавця на майно. Тому просить задовольнити вимоги первісного позову з врахуванням наведених додаткових підстав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, з підстав, заявлених у первісному позові та з - врахуванням додаткових підстав. Представник відповідача - ТОВ "Омега - Транс - УА" - Маріна І.М., в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні таких відмовити. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу - [PERSON], в судове засідання не з'явилася. В ході розгляду справи, реалізувавши процесуальні права учасника судового процесу, у відповідності до ст. 27 ЦПК України, надала суду письмове заперечення з якого слідує, що відповідачами надано суду докази законності зняття арешту з нерухомого майна, яке є предметом оспореного правочину. При укладенні оспореного првочину, жодним чином не порушені права позивача [PERSON] Нотаріусом належним чином, зокрема за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було перевірено відсутність заборони відчуження предмета договору, про що виготовлено відповідні витяги. Оцінка нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 28.11. 2013 року, вчинена компетентним суб'єктом, та вчинена на підставі норм, чинними на час вчинення оцінки майна. З цих підстав просить у позові відмовити. Свідок [PERSON], як начальник відділу ДВС Рахівського РУЮ, показав суду, що відділом ДВС було вилучено з державного реєстру заборон майно ТОВ "Омега -Транс УА", на підставі відмітки на ухвалі суду від 05.11. 2013 року, що така набула законної сили. Про те, що вказана ухвала суду не набула законної сили, відділ ДВС жодних даних не отримувало, тому вказує, що в діях відділу ДВС по скасуванню заходів забезпечення позову, не має ознак неправомірності. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між відповідачами ТОВ "Омега - Транс - УА" та [PERSON], [PERSON], 28 листопада 2013 року, було укладено договір купівлі-продажу. Предметом вказаного договору являється нежитлова будівля майстерських за [ADDRESS] загальною площею 839,5 кв. м. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Згідно зі ст. 203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину наступні: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивач посилається на недійсність вказаного правочину з підстав його фіктивності та невідповідності вимогам чинного законодавства, оспорюваний правочин спрямований на порушення його права власності на частку у майні відповідача ТОВ "Омега Транс УА", посилається на відсутність у ТОВ "Омега -Транс" УА" обсягу правоздатності та дієздатності на момент укладення договору. Стяття 319 ЦК України передбачає право власника майна, вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З матеріалів справи, зокрема з договору купівлі-продажу від 17.03. 2010 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04. 2010 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.06. 2013 року, довідки Рахівського міського БТІ від 25.02. 2011 року встановлено, що нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу від 28.11. 2013 року, а саме нежитлова будівля майстерських за [ADDRESS], до укладення спірного договору, на праві приватної власності в цілій частині належала продавцю вказаного майна за оспорюваним правочином - ТОВ «Омега-Транс - УА». Таким чином, відповідачем ТОВ «Омега - Транс - УА» була здійснена реалізація нерухомого майна, власником якого товариство являлося, тому підстав відсутності правомочностей володіння, користування та розпоряджання ТОВ «Омега -Транс - УА», судом не знайдено. Оспорюваний договір купівлі-продажу, приватним нотаріусом було посвідчено з врахуванням звіту про оцінку нерухомого майна та висновку експерта про оцінку майна від 31.05. 2013 року, згідно якого вартість нерухомого майна, що є предметом договору, становить 407 000 гривень. Пунктом 57 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», строк дії звіту (і відповідно - висновку про вартість майна, як його невід'ємної частини) вказуються оцінювачем тільки в разі потреби або у випадках, встановлених законодавством спеціально для деяких ситуацій. До таких ситуацій, відносяться: приватизація або продаж державного або комунального майна конкурентними способами (строк дії звіту - 6 місяців з дати оцінки); оренда державного або комунального майна (строк дії звіту - 6 місяців з дати проведення оцінки); виконавче провадження (строк дії звіту - 6 місяців з дати підписання оцінки); експертна грошова оцінка землі (строк дії звіту - 12 місяців з дати оцінки); «оціночна вартість» об'єкта нерухомості, визначена для цілей оподаткування (строк дії звіту - 6 місяців з дати проведення оцінки). Таким чином, посилання позивача на ту обставину, що строк дії звіту про оцінку нерухомого майна складає три місяці та, відповідно, такий втратив чинність на момент укладення оспорюваного правочину судом не може бути взято до уваги, оскільки тримісячного строку дії звіту та висновку, як складової звіту, про оцінку нерухомого майна на законодавчому рівні не передбачено. У відповідності до вимог Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи, від імені якої діє уповноважений орган та/або посадова особа, перевіряється нотаріусом на підставі установчих документів, що підтверджується інформацією відповідних державних реєстрів та документами, що підтверджують повноваження органів та/або посадових осіб. Нотаріус перевіряє, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчинюється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.11. 2013 року, стверджено, наявність відомостей в реєстрі юридичних осіб про відповідача ТОВ "Омега -Транс -УА", Статутом товариства, що зареєстрований 28.08. 2013 року, передбачено можливість його учасників, в даному випадку директора ТОВ Липчака Р.М. та учасника [PERSON], самостійно продавати фізичним або юридичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності. Також вказане право закріплене загальними положеннями ст. 319 ЦК України, тому суд констатує той факт, що на момент укладення оспорюваного правочину, відповідач ТОВ "Омега - Транс -УА" володіло необхідним обсягом цивільної правоздатності та дієздатності. Натомість, позивач [PERSON], посилаючись на відсутність у ТОВ "Омега -Транс УА" необхідного обсягу цивільної дієздатності, жодних доказів суду на підтвердження вказаного не надав. Разом з тим, встановлено, що на час укладення оспорюваного правочину, а саме 28.11. 2013 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна інформація про заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна була відсутня. Згідно роз'ясненням п.24 Пленуму ВС України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання угоди недійсною" для визнання угоди фіктивною необхідно встановити наявність наміру всіх сторін угоди. Судам необхідно враховувати, що само по собі невиконання угоди сторонами не означає, що укладена фіктивна угода. Якщо сторонами не здійснено яких-небудь дій у виконання такої угоди, суд виносить рішення про визнання угоди недійсною без застосування яких-небудь наслідків. У випадку якщо на виконання угоди було передано майно, така угода не може бути кваліфікована як фіктивна. Поряд з цим, позивачем не надано суду жодних доказів фіктивності правочину, не надано доказів того, що у сторін договору відсутні наміри створення юридичних наслідків на момент здійснення угоди, не доведено, що одна сторона діяла тільки "для вигляду", а інша - намагалася добитися правового результату, тому така угода не може бути фіктивною. Згідно з вимогами ст. ст. 57 - 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суду не представлено жодних доказів того, що оспорюваний правочин іншим чином суперечить вимогам цивільного закнонодавства, не надано доказів, що оспорювіаний договір суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до пункту "в" ст. 10 Закону "Про господарські товариства", одним з прав учасника господарського товариства є право на вихід з товариства в установленому порядку. Його не можуть обмежувати ні установчі документи, ні рішення органів товариства, ні зобов'язання перед товариством, ні інші обставини. Як встановлено судом, учасниками товариства на загальних зборах, однголосно було погоджено вихід позивача з товариства "Омега - Транс УА" 26 серпня 2013 року. Таким чином, вихід позивача [PERSON], з товариства спричинило припинення правовідносин останнього як учасника з товариством, окрім виплати йому вартості частини майна пропорційної його частці в статутному капіталі. Згідно роз'яснень, наданих у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога по визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. На вказане також звернуто увагу у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", де роз'яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Стаття 3 ЦПК передбачає, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, в матеріальному розумінні даного положення, право на звернення до суду з позовом про захист своїх прав має саме особа, якій належать порушені права. Що стосується оспорюваного договору купівлі-продажу від 28.11. 2013 року, то такий було укладено після виходу позивача з товариства. Сторонами оспорюваного правочину виступали відповідачі ТОВ "Омега - Транс УА", [PERSON] та [PERSON], а позивач [PERSON], стороною оспорюваного правочину не був, тобто не являвся учасником матеріальних правовідносин, підстави виникнення яких оспорює, тому суд констатує факт відсутності порушення прав позивача у процесі укладення оспорюваного договору з огляду на положення ст. 3 ЦПК України, отже вимога останнього про визнання договору купівлі-продажу недійнсим судом не може бути задоволенна. Приписами ст. 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З самої конструкції диспозиції вказаної статті вбачається, що наслідки недійсності правочину застосовуються у випадку визнання судом такого правочину недійсним. Тому враховуючи, що суд не знайшов підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, то і наслідки недійсності такого правочину не підлягають застосуванню. Поряд з цим, Постанова Пленуму Верховного суду України від 06.11. 2009 року № 9 від 06.11. 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Знову ж таки, позивач стороною оспорюваного правочину не виступав, доказів того, що врезультаті вчинення правочину його права порушено суду не надав. Натомість свої припущення, наведені у позові про порушення його прав жодним чином не обґрунтовані, тобто є голослівними, та у процесі доказування жодним чином не підтверджені, тому суд не вправі застосовувати наслідки недійсності правочину. Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог та якими обґрунтовує неправомірність дій відповідачів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що суд не знайшов підстав для задоволення позову, то і судові витрати суд не вправі покласти на відповідачів.

Outcome: dismissed