Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

09.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому зазначила, що 25.01.1997 року вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згоди щодо матеріального утримання та виховання сина між сторонами не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Прохає стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивач свої позовні вимоги підтримала, відповідач проти задоволення позову не заперечував, справа розглянута без їх участі, на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 017147 від 25.01.1997 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 029711 від 22.08.2006 року (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 25.01.1997 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згоди щодо матеріального утримання та виховання сина між сторонами не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Отже, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, враховуючи, що позивачка, як мати дитини, повинна також надавати допомогу дитині, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 551,20 грн., то судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений дослідженими судом доказами.

Outcome: approved