Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

15.06.2020 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 15.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, так як відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та утримання дітей. Син [PERSON] є дитиною з інвалідністю та потребує коштів на лікування; син [PERSON] навчається у школі за науково-педагогічним проектом "Інтелект Україна", а тому потребує здійснення щомісячної оплати на покупку спеціальних засобів для навчання. Окрім того, один раз на три-шість місяців за власний рахунок вона відвозить сина [PERSON] до Українського центру реабілітації імені Мартинюка для дітей з порушенням ЦНС для перевірки та коригування дози протиепілептичних препаратів для лікування. Відповідач працює, отримує заробітну плату, має хороший стан здоров`я, є працездатним, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, не подав суду клопотання про розгляд справи за його участю, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 16 липня 2010 року (а.с.8), є батьками неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.6) та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7), які проживають з матір`ю і перебувають на її утриманні. Неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , встановлено категорію "дитина-інвалід" підгрупа А; у дитини висока втрата здоров`я, надзвичайна залежність від стороннього догляду та фактична нездатність до самообслуговування. Діагноз - тетрапарез зі стійкими руховими порушеннями функцій кінцівок, порушення мови, порушення зору (ретинопатія недоношених V ст), симптоматична епілепсія G 80-G83 (а.с.12). Згідно з посвідченням серії [NUMBER] від 15 лютого 2012 року позивачка отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю до досягнення нею 18 років (а.с.5). Окрім того, згідно з довідкою № 01-31/63 від 02.06.2020 року, виданою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 м. Славута [PERSON] навчається у класі за науково-педагогічним проектом "Інтелект України" (2-А) та харчується щоденно за кошти батьків (сніданок - 13 гривень в день) (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України як мати, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися обов`язку щодо утримання та виховання дитини до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2218 грн. Отже, позивачка не взмозі самостійно забезпечити прожитковий мінімум для дітей. Відповідач не заперечує проти позовних вимог, не надав доказів про незадовільний стан здоров`я чи незадовільний майновий стан, що унеможливлює стягнення з нього аліментів, вказаних позивачкою у позовній заяві. Оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що сторони несуть однаковою мірою обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей з метою забезпечення їх гармонійного фізичного і духовного розвитку, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України. Доказів про наявність пільг щодо сплати відповідачем судового збору суду не надано.

Outcome: approved