Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Третіми особами без самостійних вимог в справі є: Запорізька районна державна нотаріальна контора, П'ята Запорізька державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] року помер батько [PERSON], він же чоловік [PERSON] - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. що розташована в [ADDRESS] (кадастровий № [NUMBER]) та земельної ділянки площею 0,1627 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] (кадастровий № [NUMBER]), які належали його матері - [PERSON], померлій [INFO] року, спадщину по закону після якої він прийняв фактично, але не оформив своїх спадкових прав. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняли позивачі належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа, але [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документів, які б підтверджували факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої матері [PERSON], у зв'язку з чим позивачі були змушені звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивачів не з'явилась, але надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора свого представника для участі в судовому засіданні не направила, заперечень на позов не надала. Третя особа П'ята Запорізька державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, заперечень на позов не надала. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 10 листопада 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року Відділом реєстрації актів громадського стану Запорізької міської ради, відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] року. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померлий [INFO] року, є рідним сином [PERSON], померлої [INFO] підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 03.11.2015 року за № 00015965307. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померлий [INFO] року, є рідним батьком [PERSON], [INFO], підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 23.02.1987 року Відділом ЗАГС Комунарського райвиконкому м. Запоріжжя. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померлий [INFO] року, був чоловіком [PERSON], підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 22.06.1984 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 28.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно відповіді № 517/02-14, наданої 20.04.2016 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Згідно п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. Згідно зі статтею 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст.. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], виданого 24.12.1994 року Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,426 га по [ADDRESS] Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2301854382015 від 18.12.2015 року та № НВ-2301854532015 від 18.12.2015 року, власником земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,1627 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] зазначено [PERSON]. Відповідно до довідки № 100, виданої 18.01.2016 року Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], померла [INFO] року, дійсно проживала одна та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті. Державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] 26.02.2016 року було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 666/02-31 та № 665/02-31, згідно яких відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,426 га за адресою: Запорізька область, [ADDRESS] оскільки не надано документів які б підтверджували факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої матері [PERSON] У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК». Відповідно до ст.. 392 ЦК України у діючій редакції, власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.. 182 ЦК України у діючій редакції, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вищезазначене призводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved