Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 27.10.2017 року, просила позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обгрунтування вимог позивач вказала, що 07.04.2011 року між сторонами розірвано шлюб та дитина залишилась проживати разом з позивачем. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини, робить це без поважних причин, не цікавиться життям, навчанням дитини, не відвідує та не був присутнім на днях народження сина. Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.04.2011 року з відповідача стягнуто аліменти, проте останній ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду спарви. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Від третьої особи - Органу опіки та піклування Салівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог тертя особа не заперечувала. 22.02.018 року в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], який пояснив, що він разом з [PERSON] виховує [PERSON], жодного разу [PERSON] свідок не бачив, батько не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07.042011 року розірвано шлюб між громадянкою України [PERSON], 1988 року народження та громадянином України [PERSON], 1981 року народження який зареєстровано виконавчим комітетом Салівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області 09.01.2010 року, актовий № 1; неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], залишено на подальше проживання при матері та вирішено стягувати з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02.02.2011 року (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 06.12.2013 року, прізвище позивача змінено на «[PERSON]» (а.с. 16). Зі змісту довідки Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області від 20.06.2017 року №821.7.21-50.6 вбачається, що за період з 02.02.2011 року по 15.06.2017 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від їх сплати (а.с. 10). Згідно довідки Салівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів від 13.06.2017 року №13, [PERSON] протягом 2016-2017 року на батьківські збори жодного разу не з'являвся та не цікавився навчанням і поведінкою свого сина - [PERSON] (а.с 11). Згідно висновку викладеного в акті обстеження матеріально-побутових умов №340 від 25.09.2017 року, здоров'ям та виховання [PERSON] опікується виключно мати дитини та її теперішній чоловік. Батько дитини не виконує своїх батьківських обовязків і може бути позбавлений батьківських прав (а.с. 12-13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Салівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 26.07.2017 року №19, виконавчий комітет сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], 1981 року народження у відношенні до дитини - [PERSON], 2010 року народження в судовому порядку (а.с. 15). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків відносно дитини - [PERSON], що є підставою для позбавлення його батьківських прав та задоволення позовної заяви. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved