Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

06 липня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі щомісячно. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 2005 року вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вона народила доньку [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини відповідач [PERSON] записаний батьком дитини. Однак сімейне життя не склалося, та з 2008 року вона з відповідачем проживає окремо. До дитини відповідач ставиться байдуже, а рішенням суду 11 лютого 2014 року був позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON]. Відповідач взагалі матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в даний час вона проживає з неповнолітньою донькою окремо від відповідача, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, ніде не працює та не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей, тому позивач просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Крім того, вона пояснила суду, що відповідач [PERSON] проживає окремо від своєї неповнолітньої доньки, протягом тривалого часу не спілкується з нею, не відвідує її, не цікавиться її життям, та був позбавлений рішенням суду 11 лютого 2014 року батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON]. Також протягом тривалого часу він ніякої матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини не надає. Крім того, відповідач зазначила, що її власних коштів недостатньо для нормального забезпечення неповнолітньої доньки у сфері її виховання, духовного розвитку, матеріального забезпечення. Їй відомо, що відповідач [PERSON] на даний час ніде не працює, не має постійного доходу та заробітку, не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей, а тому вона просить суд стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні від 25 липня 2015 року щодо ознайомлення з місцем та часом розгляду даної цивільної справи. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача, відповідно до вимог Ст. 169 Цивільного процесуального Кодексу України. Суд вважає, що згідно Ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу можливо провести заочний розгляд даної цивільної справи. Як зазначає ч. 1, ч. 2 Ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в яких порушено право позивача. Так, сторони від спільного життя неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції 07 лютого 2007 року, про що в Книзі реєстрації народжень було зроблено актовий запис за № 42. У свідоцтві про народження неповнолітньої доньки відповідач [PERSON] записаний батьком дитини, тому відповідно до чинного законодавства він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки. Згідно довідки, виданої Приватним підприємством «Базис» від 02 липня 2015 року за № 1187 [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], і має такий склад сім'ї: донька [PERSON], [INFO] Згідно Ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Відповідно до Ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч.1 Ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 Ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості не більше п'ятдесят відсотків заробітної плати цієї особи. Така ж сама норма передбачена п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При призначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] не має стабільного доходу, на даний час не працює, проте періодично заробляє певні кошти, які достатні для сплати аліментів, а позивач не в змозі самостійно матеріально забезпечувати неповнолітню доньку, а тому суд за таких підстав вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню у повному обсязі, і вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп. щомісячно до досягнення повноліття доньки, які стягувати на користь позивача [PERSON]. Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України. При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно Ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В силу ч. 1 Ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Вирішуючи питання в частині судових витрат, суд враховує, що відповідно до Ст. 5 Закону України "Про судовий збір"позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до Ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved