Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 31 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий №236. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та відсутністю взаємопорозуміння. Більше чотирьох місяців проживають окремо, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, примирення вважає неможливим. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка за спільною згодою сторін проживає разом з позивачем. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заяви про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Позов визнає. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 31 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий №236. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] , яка за спільною згодою сторін проживає разом з матір'ю - позивачем по справі. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, більше чотирьох місяців проживають окремо. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спору з приводу поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В зв'язку із задоволенням позову судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved