Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що в січні 2012 року вона домовився з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями № 7 по вул. Чіжевського в м. Волноваха, сплатила їй повністю вартість будинку у сумі 50 000, 00 грн., який належав їй на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом від 13.08.1996 року. На підтвердження правочину [PERSON] 14.01.2012 року власноруч написала- та видала позивачу розписку, у якій підтвердила отримання нею грошей та зобовязалася оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі до 14.02.2012 року. 10.02.2012 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрита 07.08.2012 року Волноваською державною нотаріальною конторою спадкова справа, спадкодавцем за законом до майна померлої була її донька [PERSON], яка померла 23.08.2015 року. Після її смерті до Волноваської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися її сини, відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON]. Коли позивач запропонувала відповідачам оформити договір купівлі-продажу будинку нотаріально, то з"ясувалося, що це неможливо, оскільки вони нотаріально спадщину не оформили та свідотцтво про право власності не отримали. Вважає, що вони домовилися по усім суттєвим умовам договору з [PERSON], а тому просила суд визнати договір купівлі-продажу будинку дійсним, та визнати за нею право власності. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що ним визнаються позовні вимоги в повному обсязі. Просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що ним визнаються позовні вимоги в повному обсязі. Просив розглянути справу за його відсутністю. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1.3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Так, згідно свідотцтва про право на спадщину за законом від 13.08.1996 року житловий будинок № 7 по вул. Чіжевського в м. Волноваха належить [PERSON] Михайловіні. (а.с.16). 14.01.2012 року позивач з [PERSON] Михайловіною домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку. При цьому позивач сплатила відповідачу вартість у сумі 50 000,00 грн. На підтвердження правочину відповідач власноруч написала розписку, у якій підтвердила отримання нею грошей та зобовязалася оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі до 14.02.2012 року (а.с.22). 10.02.2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідотцтвом про смерть серія 11-НО № 609627 виданим 11.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 95.(а.с.19). Як встановлено судом, будинком фактично володіє позивач, користується ним, утримує. Повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу, вони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на будинок. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України,

Outcome: approved