Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

14.07.2020 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Ноколаївської сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 04. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час сім`я фактично розпалась, так як у подружжя виявились різні погляди на життя, вони не зберегли почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше спільне життя не можливе. Шлюб носить формальний характер, примирення є недоцільним. Разом не проживають з 2000 року. Просить розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не з`явилася, в позові та заяві просила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище набкте у шлюбі " [PERSON] ". Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, згоден на розірвання шлюбу. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, які на даний час разом не проживають, суд, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2000 року разом не проживають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved