Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

08 липня 2019 року заступник головного лікаря з загальних питань КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» Середа О.В. звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , за заявою та в супроводі чоловіка та брата у зв`язку з погіршенням психічного стану: неадекватно себе поводить, хотіла скоїти спробу самогубства шляхом вживання таблеток, з родичами поводить себе агресивно, постійно сходить з дому і безцільно блукає, вважає, що за нею стежать, була госпіталізована до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер». Відповідно до висновку ЛКК № 165 від 08.07.2019 року [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, загострення процесу, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник КЗ СОР «Сумський обласний наркологічний диспансер» лікар - психіатр Щома Я.В. вимоги заяви підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в ній, пояснила, що комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у [PERSON] ознак тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, загострення процесу, внаслідок вона чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому просить заяву задовольнити. Пояснила, що [PERSON] була доставлена до КЗ СОР «Сумський обласний наркологічний диспансер» вночі в супроводі брата та чоловіка в неадекватному стані, за їх поясненнями [PERSON] вчинила спробу самогубства шляхом вживання таблеток. З метою вирішення доцільності госпіталізації 08.07.2019 р. була оглянута комісією лікарів-психіатрів закладу. [PERSON] висловлює маячні ідеї відношення, до свого стану не критична, добровільно ліки не приймає. Погіршення її стану відбулось у 2003 р., у 2004 році вона вчинила спробу самогубства, неодноразово лікувалась в КЗ СОР «Сумський обласний наркологічний диспансер», остання госпіталізація з 12.04.2016 р по 26.04.2016 р. Хвора є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Її лікування в домашніх умовах неможливе, так як хвора не критична до свого стану, лікування в добровільному порядку не приймає. Відсутність лікування під час загострення процесу хвороби може призвести до того, що хвора може вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти поміщення її до психіатричного закладу, пояснила, що вона вже рік не приймає ліки, так як почуває себе добре. Вона дійсно випила таблетки, бо у неї розболілась голова, так як вона посварилась зі своєю матір`ю та своїми рідними. Вона не хвора, тому просить зняти з неї групу інвалідності. Представник [PERSON] - адвокат Кудін О.М. в судовому засіданні пояснив, що відповідно до висновку лікарів хвора потребує госпіталізації, однак, враховуючи позицію [PERSON] , просить вирішити заяву на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації [PERSON] до закладу з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, яка вважає подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується зібраними у справі доказами: висновком комісії лікарів-психіатрів № 165 від 08.06.2019 року. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 165 від 08.07.2019 р. [PERSON] за своїм психічним станом виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, загострення процесу, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами його лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved