Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 26 липня 2005 року між ним та відповідачем було укладено договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати житлово-комунальні послуги у строки та умови, передбачені договором. Однак, відповідач порушує умови договору та станом на 01 червня 2014 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9 485 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Також позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних нарахувань в розмірі 1 095 грн. 06 коп. та 3% річних в розмірі 397 грн. 04 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач проти задоволення позову заперечував та просив застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 липня 2005 року між ТОВ «Рада 6» та [PERSON] було укладено договір про управління будинком, надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання вносити плату на рахунок позивача за надані житлово-комунальні послуги. Разом з тим, відповідач зазначає, що у відповідності до п. 4.1. договору 23 квітня 2010 року та 12 травня 2010 року звертався до позивача з заявами про припинення строку дії договору та з пропозицією про укладення нового договору. Однак така вимога позивачем була залишена поза увагою та доказів, які б підтверджували надання та отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 23 квітня 2010 року звернувся з листом до позивача про припинення договору та з пропозицією укласти новий договір. Разом з тим, листом від 05 травня 2010 року позивач повідомив, що не вбачає підстав для задоволення вимоги відповідача. 12 травня 2010 року відповідач повторно звернувся до позивача з заявою про припинення договору та з пропозицією укласти новий договір. Однак відповіді на даний лист не отримав. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач посилається на те, що договір про надання послуг та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території припинив строк дії та прорахунок заборгованості не відповідає вимогам закону, а відтак у позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з нього боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги. Також відповідач вказав на те, що ТОВ «Рада 6» не утримує на балансі житловий будинок, не веде бухгалтерську статистичну та іншу передбачену законодавством звітність щодо його утримання, не здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання будинку, а також не забезпечує управління цим майном і не несе відповідальності за його експлуатацію, та не здійснює операцій, що належать до компетенції виконавця житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 4.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом 5 років, а в частині виконання грошових зобов'язань - до їх виконання. В разі відсутності за місяць до закінчення строку договору заяви будь-якої із сторін про його припинення або зміну умов, договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах. Відповідно до ст. 645 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту. Позивач звернувся до відповідача із заявою-повідомленням про свій намір достроково припинити договір та укласти договір у новій редакції, проте відповідач своїм листом відмовився від припинення зобов'язання із запропонованих позивачем підстав. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вказана відмова була оскаржена позивачем у встановленому законом порядку, суду не надано. Таким чином, саме по собі звернення позивача із заявами про намір достроково припинити дію договору свідчить не про автоматичне припинення договору з моменту надходження даних документів до ТОВ «Рада 6», а лише про намір припинення цього договору. Тому доводи відповідача про припинення дії договору від 26 липня 2005 року та відсутність нового договору, за яким позивач міг би надавати житлово-комунальні послуги та нараховувати плату за отриманні послуги, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли. Також не знайшли свого підтвердження і доводи відповідача про те, що позивач не має статусу виконавця послуг та не має відношення до надання житлово-комунальних послуг мешканцям житлового будинку [ADDRESS], в якому знаходиться квартира [NUMBER], що належить позивачеві. Як вбачається з матеріалів справи, листом від 26 жовтня 2012 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила відповідача, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] збудовано за кошти інвесторів та актом державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта «Житловий будинок з комплексом об'єктів громадського обслуговування та критими автостоянками - секції «А», «Б», «В» першої черги будівництва за адресою: [ADDRESS]», який затверджено розпорядженням Печерської райдержадміністрації від 26 грудня 2008 року № 1683, експлуатуючою організацією визначено ТОВ «РАДА 6», яке і на сьогодні здійснює обслуговування будинку. Таким чином, посилання відповідача про відсутність у позивача повноважень експлуатуючої організації спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, не можуть бути прийнятими до уваги судом заперечення відповідача щодо неправомірності залучення до проведення розрахунку та виставлення йому рахунку за послуги іншої юридичної особи ТОВ «ІОЦ «Рада», оскільки, як вбачається з матеріалів справи на підставі укладеного з ТОВ «Рада 6» договору доручення №01/27/08 ТОВ «ІОЦ «Рада» зобов'язалось на підставі довіреності від імені ТОВ «Рада 6» виставляти рахунки та квитанції на оплату послуг; отримувати грошові кошти від споживачів послуг; надавати доручення банку про перерахування грошових коштів та виконувати всі інші дії, які необхідні для реалізації повноважень наданих довіреністю та договором. З аналогічних підстав судом не приймаються до уваги посилання відповідача на невідповідність розрахунку заборгованості вимогам закону. Крім того, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень в частині правильності сум, зазначених в розрахунку заборгованості. Відповідно ст. ст. 10, 151, 162 Житлового кодексу України громадяни зобов'язані дбайливо ставитись до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями, вчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 2.2.4 договору власник зобов'язується до 1-го числа наступного місяця сплачувати на рахунок підприємства платежі, передбачені цим договором, в розмірах і порядку,визначених чинним законодавством та розрахунком, який є невід'ємною частиною договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, користуючись усіма комунальними послугами, свої договірні зобов'язання не виконує, плату за отримані послуги не вносить, чим порушує умови вищезазначеного договору. У зв'язку з порушенням умов укладеного між сторонами договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з серпня 2010 року по травень 2014 року в розмірі 10 978,00 грн. Разом з тим, суд приймає до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно наявного в матеріалах розрахунку заборгованості позивачем нараховано суму боргу за оплату комунальних послуг за період з серпня 2010 року по травень 2014 року. За захистом свого права ТОВ «Рада 6» звернулося 01 липня 2014 року, при цьому доказів поважності пропущення строку визначеного ст. 257 ЦК України суду представником позивача не надано. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у межах строку позовної давності, а саме за період з липня 2011 року по травень 2014 року в розмірі 10 016 грн. 88 коп., з яких 8 582 грн. 90 коп. сума основного боргу; 1 049 грн. 42 коп. інфляційна складова боргу; 384 грн. 56 коп. 3% річних з простроченої суми боргу. Враховуючи, що суд частково задовольняє пред"явлений позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial