Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 15.09.2006 року було укладено шлюб, який 20 квітня 2010 року розірвано. Від даного шлюбу із відповідачем, у них народилася спільна дитина, син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Тисменицького районного суду по справі №352/279/13-ц судом вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини, а тому просить суд збільшити його до 800 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач з позовом не погодився, подавши через канцелярію суду письмове заперечення. Пояснив суду, що не працевлаштований, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Вважає, що вимоги позивачки є незаконним та безпідставними, а тому просить у позові відмовити. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина, син [PERSON] - [INFO]. На підставі рішення Тисменицького районного по справі №352/279/13-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до моменту досягнення ним повноліття. Позивачка ствердила, що зазначений розмір аліментів вважає заниженим і недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, позивачки по справі. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, інших утриманців у нього немає, зокрема неповнолітніх дітей, тому суд вважає, що все ж таки він може оплачувати дещо більший розмір аліментів від діючого на даний час. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України,ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved