Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на 1/2 частини домоволодіння та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,17 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача судові витрати. Позивач посилалався в позові на те, що він з 03 вересня 1983 року перебував з відповідачем у шлюбі, який у 2011 році був розірваний. При розірванні шлюбу між подружжям було досягнуто усної домовленості про поділ майна. Однак, в порушення домовленості відповідачем протягом 2013 року було двічі подано позов про поділ майна з метою збільшення своєї частки за рахунок майна, яким користується позивач. У зв'язку з цим позивачем було прийнято рішення про подачу позову про поділ майна, що було набуте (придбане) під час шлюбу. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що частина майна, що була заявлена позивачем не підлягає поділу, а саме: - грошові кошти, що знаходилися на її банківському рахунку, оскільки рахунок був відкритий після розірвання шлюбу; - земельна ділянка загальною площею 0,30 га, яка була виділена рішенням виконкому Щасливською сільською радою № 4 від 25 вересня 1993 року для будівництва та обслуговування будинку, споруд та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки була придбана особисто відповідачем на кошти, які не належали подружжю під час шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Положення Конституції України переконують в тому, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді (стаття 8 Закону № 2453-VI). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що 03 вересня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується записом у книзі реєстрації актів про укладення шлюбів № 1187 та свідоцтвом про укладення шлюбу № ІІ-ЖС № 276586, що було видане відділом РАГС м. Мелітополя. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 липня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Суд вважає, що до майна, що не підлягає поділу належать грошові кошти у розмірі 2000 євро, що знаходилися на банківському рахунку [PERSON] Відповідно до довідки ПАТ КБ ПриватБанк № 1491443 від 17 травня 2014 року [PERSON] мала три депозитні рахунки у даній банківській установі, зокрема у євро та два у гривні. Вказані рахунки було закрито 27 квітня 2013 року, 08 квітня 2011 року та 03 листопада 2008 року відповідно. Однак до суду не було надано жодних доказів, які б підтвердили б, що на момент розлучення у [PERSON] на депозитному рахунку знаходилася сума у розмірі 2000 євро. У зв'язку із неможливістю встановлення наявності та кількості коштів на рахунку на момент розірвання шлюбу вказане суд не має можливості здійснити його розподіл. Також не підлягає поділу земельна ділянка загальною площею 0,30 га, яка була виділена відповідачу рішенням виконкому Щасливської сільської ради № 4 від 25 версеня 1993 року для будівництва та обслуговування будинку, споруд та ведення особистого підсобного господарства та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (наявність якої підтверджено довідкою Щасливської сільської ради Цюрупинського району від 11.10.2013 р. № 734), оскільки позивачем не було надано достатніх доказів для підтвердження права власності на вказану земельну ділянку. Судом встановлено,що під час перебування у шлюбі 26 листопада 1990 року сторонами за спільні сумсні кошти подружжя на підставі договору купівлі - продажу із радгоспом «Родина» в особі Гах І.П. та позивачем та було принадно 1/2 частини домоволодіння та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,17 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний факт сторонами підтверджено та не заперечується, як і варість майна, що становить 26 000 грн. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Таким чином, вартість майна становить 26 000 грн. Крім того, вартість домоволодіння підтверджується довідкою ТБ «ХОТБ» № 27 від 02 липня 2013 року, в якій йдеться про те, що згідно цінам, які склалаися в даному регіоні аналогічного нерухомого майна з подібним технічним станом, ринкова вартість 1/2 домоволодіння становить 26 000 грн. Автомобіль ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER], був приданий у 1996 році, за сумісні кошти подружжя та зареєстрований на імя відповідача. Із усних пояснень сторін було встановлено, що після розлучення автомобіль перейшов у користування та розпорядження відповідача. У запереченнях на заявлений позов про поділ спільного майна подружжя відповідач зазначила, що вартість автомобіля становить 16 000 грн. Із вказаною вартістю позивач погодивася. Вартість також підтвердження довідкою Херсонської обласної товарної біржі № 26 від 07 жовтня 2013 року, що була надана позивачем до позову. Відповідно до договору купівлі - продажу від 08 липня 2003 року було придбано чотирьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана нерухомість була оформлена на [PERSON] Вартість даного майна відповідно до довідки Херсонської обласної товарної біржі № 45 від 07 жовтня 2013 року, що була додана до позову, може варіюватися від 250 000 до 300 000 грн. При розгляді справи сторони дійшли згоди, що вартість квартири становить 250 000 грн. У запереченні відповідач вказує на те, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не є спільною сумісною власністю подружжя, так як була придбана на цільові кошти, які були надані її батьками для прибання житла дітям сторін, які мали намір проходити навчання та проживати в м. Херсоні, що підтверджується розпискою, копіяю якої надано до справи. Проаналізувавши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України, а саме ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України, розписка - це документ, який посвідчує передання позикодавцем позичальникові певної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), розписка є підтвердженням укладення договору позики між сторонами. Статтею 1046 ЦК встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, відповідно до наданої розписки договору позики не було. Крім того, позивач пояснив, що на момент укладення договору купівлі - продажу квартири жодних коштів батьками відповідача не надавалися. Оскільки розписка складалася без свідків, то встановити дійсний час написання розписки та отримання коштів встановити неможливо, таким чином, суд не може розглядати розписку у якості належного доказу. Крім того, відповідачем не доведено, що кошти на які купувалася квартира належали їй особисто та не були спільною сумісною власністю. Тож, посилання відповідача на ст. 57 СК України є недоцільним. Крім того, доводи відповідача стосовно того, що чоловік не мав достатій дохід для купівлі квартири не підлягають врахуванню привинесенні рішення, оскільки відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлено, що до спільної сумісної власності належать: - 1/2 частини домоволодіння та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,17 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - автомобіль ВАЗ-2101 Державний номер [NUMBER] приданий у 1996 р., зареєстрований на [PERSON] Цюрупинським МРЕО Херсонської області. - чотирьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана нерухомість була придбана у 2003 р. та оформлена на [PERSON] Відповідно до п. 22 ПП ВСУ № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того, слід зазначити, що у зв'язку з тим, що позивач постійно проживає у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], займає утриманням даної споруди та прилеглої території, а також не має іншого житла, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в повному обсязі (з урахуванням вимог Житлового кодексу Української РСР та норм цивільного законодавства) на 1/2 частини домоволодіння та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,17 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Оскільки автомобіль ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER], знаходиться у володінні відповідача та зареєстрований на неї, а також у зв'язку із тим, що позивач просить залишити право власності на автомобіль за відповідачем, суд вважає за доцільне визнати право власності на автомобіль ВАЗ 2101, державний номер [NUMBER], в повному обсязі. Судові витрати, що підтверджуються квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, мають бути стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. В іншій частині позов задоволенню не підлягає у зв"язку з необгрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: partial