Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що від зареєстрованого шлюбу із відповідачем, [INFO], народилася спільна дитина [PERSON]. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 04 лютого 2011 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму, що на даний час становить 365,40 грн. щомісячно. Вважає, що на даний час розмір аліментів, від стягнення яких вона відмовлялася, є недостатнім для матеріального утримання сина, який навчається на платній основі у коледжі, вартість якого становить 6400 грн. за рік, також у зв»язку з віком дитини зросли і побутові витрати. Просить суд збільшити розмір аліментів до 600 грн. на місяць, так як сама вона не працює, єдиний прибуток отримує від праці у власному господарстві. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був належно повідомлений, про причини неявки суд до відома не поклав. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази у сукупності, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], про в книзі реєстрації народжень 26 серпня 1998 року зроблено відповідний актовий запис № 29. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 лютого 2011 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі не нижче 30% прожиткового мінімуму, передбаченого законодавством для дитини відповідного віку. На даний момент цей розмір становить 365, 40 грн. З довідки Спаської сільської ради № 320 від 10 квітня 2014 року видно, що дитина сторін проживає з позивачкою. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присудженого стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Виходячи з вищенаведеного та зважаючи на стан здоров»я відповідача, наявність третьої групи інвалідності і його матеріальний стан та факт систематичної сплати ним аліментів на користь позивачки на утримання спільної дитини у розмірі, визначеному рішенням суду, підстав для задоволення позову з ціллю збільшення розміру аліментів суд не вбачає. В той же час суд погоджується з позивачкою, що з кожним роком потреби дитини зростають і вважає достатніми для звернення до суду із відповідними вимогами подані нею письмові докази про платне навчання дитини і проведену нею плату, однак на думку суду це являється підставою для звернення до суду із окремим позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на сина, викликаних його навчанням. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 185, 192 СК України,

Outcome: dismissed