Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 02.06.2014 року близько 08 години 08 хвилин [PERSON], знаходячись при вході у приміщення Коростенської міської поліклініки, розташованої в м.Коростені по вул. Грушевського, 7, на грунті неприязних відносин заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани лівої надбрівної дуги, перелому кісток носа зі зміщенням, перелому верхньої щелепи, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою короткочасний розлад здоров"я потерпілого. Внаслідок отримання зазначених ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Коростенської центральної міської лікарні з 02.06.2014 року по 10.06.2014 року і на його лікування було витрачено 2584 гривні 32 копійки. Вироком Коростенського міськрайонного суду від 19.11.2014 року [PERSON] засуджено за ст.122 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця обмеження волі. На підставі ст.ст.1166, 1206 ЦК України просить стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління Коростенської міської ради кошти в сумі 2584 гривні 32 копійки, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав і просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач по суті пред"явлених вимог надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення прокурора та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду від 19.11.2014 року [PERSON] засуджено за ст.122 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця обмеження волі. Зі змісту вироку слідує, що [PERSON] засуджений за те, що 02.06.2014 року близько 08 години 08 хвилин заподіяв [PERSON] умисні тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани лівої надбрівної дуги, перелому кісток носа зі зміщенням, перелому верхньої щелепи по Лефор ІІ, які згідно висновку судово-медичної експертизи №517 від 23.07.2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров"я. З довідки Коростенської ЦМЛ від 20.01.2015 року №151 слідує, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 02.06.2014 року по 10.06.2014 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лівої надбрівної дуги, перелом кісток носа зі зміщенням, травматичний відрив бугра верхньої щелепи з 18 зубом і вартість його лікування становить 2584 гривні 32 копійки. Відповідно до ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 6, частини першої статті 6 , статей 7 , 7-2, 8-10 цього Кодексу. Зі змісту вироку суду від 19.11.2014 року слідує, що питання відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не було предметом судового розгляду. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Згідно положень ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved