Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, та доводився позивачу чоловіком. Родинні зв'язки позивача із [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про одруження [NUMBER], яке видане Гнатківською сільською радою Крижопільського району Вінницької області 27 жовтня 1963 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) на території Гнатківської сільської ради розміром 1,56 га. Позивач сападщину прийняла відповідно до діючого на момент смерті [PERSON] законодавства, зокрема отримала свідоцтво про право на спадщину на належний [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Оформити право власності на спадщину через нотаріальну контору на вищезазначений земельний пай [PERSON] не змогла в силу відсутності правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на ім'я покійного, так як він не встиг за життя виготовити державний акт на земельну ділянку. Дана земельна ділянка належить покійному відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серій [NUMBER], виданого Гнатківською сільською радою Томашпільського району Вінницької області 22 травня 1995 року та списку громадян-членів колективного сільськогосподарського товариства (додаток до державного акта), в якому [PERSON] включений під номером 1077. Позивач також зазначила, що як член колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] мав право на земельну частку(пай) і був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів по Гнатківській сільській раді Томашпільського району Вінницької області та зобов'язати Гнатківську сільську раду Томашпільського району Вінницької області виділити їй земельну ділянку в розмірі 1,56 га на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. 14 листопада 2014 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про зміну позовних вимог, у якій вона просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,56 умовних кадастрових гектарів по Гнатківській сільській раді Томашпільського району Вінницької області та зобов'язати Гнатківську сільську раду Томашпільського району виділити їй в натурі земельну ділянку в розмірі 1,56 га на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак її представник за довіреністю [PERSON] надіслала на адресу суду заяву, у якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Гнатківської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, позов [PERSON] визнають повністю. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що [INFO] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.9). Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] внесений до даного акту під номером 1077 (а.с.11-13). Згідно довідки, виданої Гнатківським виконкомом від 07.08.2014 року № 303 після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом залишилися дружина [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с.15). Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається із заяв [PERSON] та [PERSON], їм відомо про відкриту спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Спадщину [PERSON] та [PERSON] не прийняли та не претендують на неї (а.с.21-22). Згідно довідки, виданої відділом Держемагенства у Томашпільському районі від 04.08.2014 року № 757, середній розмір земельної частки (паю) по Гнатківській сільській раді становить 1,56 га (а.с. 14). Таким чином судом встановлено, що на день смерті [PERSON] був внесений до списку громадян - членів КСГП під порядковим номером 1077, які мали право на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 23 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Стаття 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, на земельний пай мають право спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р.№ 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статей 524, 529 ЦК ( в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. Відповідно до ст. 550 ЦК, якщо спадкоємець в установлений ст.549 ЦК строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Окрім того, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи усі обставини справи, а також те що позов відповідачем визнано, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved