Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

04 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 18 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Жовтневому Відділі ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції. Від шлюбу сумісних дітей не мають. Шлюб між ними до цього часу не розірвано, проте шлюбні відносини фактично припинені. 03 березня 2010 року під час шлюбу за спільні сумісні кошти вони придбали з відповідачкою житловий будинок № 17-А по вулиці Брянській в місті Маріуполі. Проте нотаріально дана угода купівлі-продажу була оформлена на імя [PERSON], яка згідно документів є єдиним власником спірного будинку. Крім того, під час шлюбу на початку 2015 року ними сумісно було придбано автомобіль [NUMBER]. Оскільки шлюбні відносини між ними припинено, вважає за необхідне розподілити сумісно нажите ними майно під час шлюбу, посилаючись на те, що їх частки у даному випадку є рівними. Просив суд визнати житловий будинок № 17-А по вулиці Брянській в місті Маріуполі та автомобіль [NUMBER] обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частину даного майна. У судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, від якого до адреси суду надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду також не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно положень п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, відпо-відно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] з 18 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 277311, повторно виданим Жовтневим Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції 24 січня 2012 року. Шлюб до цього часу не розірвано. Згідно ст. 69 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що на-лежить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]С .,між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду купівлі-продажу житлового будинку № 17 (літ. Г-2) по вулиці Брянській в місті Маріуполі. У подальшому, на підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, житловому будинку літ. Г-2, розташованому по вулиці Брянській, 17 в місті Маріуполі, було присвоєно нову поштову адресу: будинок № 17-А по вулиці Брянській в місті Маріуполі. Отже, за [PERSON] (прізвище з [PERSON] змінено у звязку з укладення шлюбу) зареєстровано право власності на житловий будинок № 17-А по вулиці Брянській в місті Маріуполі. Крім того, [PERSON] є власником легкового автомобіля [NUMBER], номер шасі ХТА210900N1013283, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХТ 141327 від 20 червня 2015 року. В сенсі ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України,ч. 3 ст. 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідач [PERSON], надавши суду заяву про визнання позову, не оспорювала того факту, що і житловий будинок і автомобіль були придбані ними під час зареєстрованого шлюбу з позивачем [PERSON] Набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Сама по собі реєстрація права власності на житловий будинок та автомобіль лише на імя відповідача не спростовує презумпції належності їх до спільної сумісної власності подружжя. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання житлового будинку № 17-А по вулиці Брянській в місті Маріуполі та автомобілю [NUMBER], номер шасі ХТА210900N1013283, обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнання за ним права власності на 1/2 частину даного майна, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 60, 69, 70 СК України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved