Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

04.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення завдатку за угодою про купівлю продаж нерухомого майна, яка була нею уточнена. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [PERSON], влітку 2017 року вирішила продати свій будинок, за адресою: вул. Набережна, 220, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. З проханням продати свій будинок до неї звернулася позивачка, на що [PERSON] погодилася. 21.06.2017 року між нею та відповідачкою було укладено угоду про виплату коштів за житловий будинок за адресою: вул. Набережна, 220, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області в розмірі 100000 грн. Відповідно до вказаної угоди, [PERSON], зобовязалася в строк не пізніше 01.08.2017 року, підготувати передпродажню документацію на належний їй будинок, який знаходиться за адресою: вул. Набережна, 220, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області та укласти з нею договір купівлі-продажу зазначеного будинку. Попередньо вони домовились, що позивачка придбає будинок за 100000 грн. Зазначені кошти вона відразу сплатила [PERSON] На підтвердження отримання коштів відповідно [PERSON] надала їй розписку, із зазначенням отриманої суми «за покупку хати». Оскільки вони досягли згоди щодо істотних умов (предмет продажу, ціна, строки розрахунку) вважає, що між нею та відповідачем, в усній формі, було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна з виплатою всієї суми за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна. Договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: вул. Набережна, 220, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області між нею та відповідачем на цей час не укладено, оскільки [PERSON] не підготувала предпродажню документацію на належний їй будинок. А саме: не виготовила технічну документацію, не провела грошову оцінку нерухомого майна, тобто не виконала узяті на себе зобовязання по виконанню попередньої угоди. Відповідно до її претензій, [PERSON] погодилася розірвати вищезазначену угоду та 22.08.2017 року повернула їй частку коштів розміром 50000 грн., ще 30000 грн. [PERSON] зобовязалася повернути до 01.03.2018 року. На виконання зазначених дій [PERSON] знову видала власноруч написану розписку, проте, станом на 01.03.2018 року відповідачка кошти їй не повернула та почала уникати спілкування з позивачкою, що надає їй підстави вважати це як відмову [PERSON] від виконання грошового зобовязання. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь кошти за грошовим зобовязанням в сумі 50000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила суду, що весною 2017 року хотіла придбати у відповідачки будинок по вул. Набережна, 220, смт. Покровське. Вона заплатила їй 100000 гривень за вказаний будинок, на що [PERSON] написала розписку. Однак після повного огляду будинку, який був в неналежному стані, вона відмовилася від покупки будинку та попросила відповідачку повернути їй кошти. [PERSON] повернула їй 50\~000 гривень, грошову суму в розмірі 30000 гривень зобовязалась повернути до 01.03.2018 року, однак до цього часу гроші не повернула. Нотаріально посвідчувати передачу грошей відповідачка відмовилася. Грошові кошти в сумі 20000 грн., [PERSON] відмовилася віддавати, пояснивши, що це компенсація моральної шкоди. Просить позов задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючи на вимоги викладені в позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представник в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. 17.08.2018 року від представника відповідачки [PERSON] [PERSON] до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в обґрунтування яких зазначено, що протягом всієї позовної заяви позивачка використовує різні поняття «завдаток» і «аванс». І з незрозумілих причин позивачка вважає суму в 50000 грн., то завдатком то авансом. Можливо позивачка вважає суму в 50000,00 грн. авансом, саме через частину другу статті 570 ЦК України. Проте в договорі чітко визначено, що вказаній сумі «надається статус завдатку». Стосовно ніби «зміни істотних обставин», якими керувалася позивачка при укладенні договору про завдаток. Зміною істотних обставин вона називає підстави в начебто непідготовленні договору купівлі-продажу. Вважає, що такі дані позивачка надає з метою уникнути відповідальності за невиконання вказаної угоди. Більше того, позивачка просто підміняє поняття цивільно-правова відповідальність поняттям зміна істотних обставин. Адже обставини, про які заявляє позивачка не були ніяким чином зазначені під час укладання угоди про завдаток. Тому не можна встановити чи вони змінилися чи вони були такими ж самими як під час укладення угоди про завдаток. Відповідачка повністю виконала вимоги угоди про завдаток. Вона не здійснювала продажу обумовленого в угоді будинку, а й навіть до теперішнього часу. Більше того, на усне прохання позивачки протягом всього цього періоду відмовляла клієнтам, які готові були купити будинок. Й таким чином намагалася знайти спільну мову з нею. Позивачка, зі своєї сторони, порушила умови угоди про завдаток й намагається всупереч закону та договору про завдаток стягнути вищевказану суму. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає давно, вона є сусідкою її матері. Їй було відомо, що позивачка хотіла купити будинок у [PERSON], в звязку з чим дала їй кошти в сумі 100000 грн. за його покупку. Так як відповідач будинок не продала, позивачка звернулася до неї про повернення коштів. Свідок була присутня при поверненні коштів в сумі 50000 грн., про що була написана розписка. Крім того, в її присутності була написана розписка про повернення 30000 грн. відповідачкою, а повертати 20000 грн. [PERSON] відмовилася, пояснивши, що це буде компенсація моральної шкоди. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечували позивачка та її представник. Заслухавши учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] мала намір придбати у відповідачки [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Покровський р-н, смт. Покровське, вул. Набережна,220, у зв`язку з чим 21.06.2017 року між ними було укладено попередній договір у формі розписки, згідно якої, [PERSON] отримала від [PERSON] 100000 грн. на покупку хати по вул. Набережна, 220. (а.с.7), який в порушення вимог ст. ст. 635,637\~ЦК України не був нотаріально посвідчений. Згідно попередньої домовленості позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 100000 грн. Згідно копії розписки від 22.08.2017 року, [PERSON] повернула 50000 грн. [PERSON], у звзку з тим, що остання хату не купляє. (а.с.8) Відповідно до\~ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Як вбачається зі змісту розписки, сторони мали наміри укласти в подальшому договір купівлі-продажу нерухомого майна. Цей договір укладений сторонами у простій письмовій формі - розписці. Згідно зі статтею 657\~ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації. У відповідності з частиною 3 статті 640\~ЦК України договір, який підлягає нотаріальному засвідченню й державній реєстрації вважається укладеним з моменту державної реєстрації. За правилами частини 1 статті 570\~ЦК України завдатком визнається грошова сума або рухоме майно, які видаються кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання й на забезпечення його виконання. Частиною 2 статті 570\~ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правовим висновком, що викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 13.02.2013 року у справі № 6-І76це12, який відповідно до вимог ст. 360-7\~ЦПК України\~обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України визначено, що "Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.\~Остільки\~договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справи укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, то передана однією особою з сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню". Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Вищенаведене спростовує, посилання представника відповідача в поданих до суду запереченнях на те, що протягом всієї позовної заяви позивачка використовує різні поняття «завдаток» і «аванс», і з незрозумілих причин позивачка вважає суму в 50000 грн., то завдатком то авансом. Можливо позивачка вважає суму в 50000,00 грн. авансом, саме через частину другу статті 570 ЦК України. Проте в договорі чітко визначено, що вказаній сумі «надається статус завдатку». Договір купівлі - продажу житлового будинку № 220 по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону між\~позивачем\~та\~відповідачем не укладався, а був лише намір укласти в майбутньому (нотаріально не посвідчувався та не було проведено державної реєстрації права власності на нерухоме майно) і тому кошти передані (сплачені)\~позивачем відповідачу, є авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. В разі невиконання зобов'язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, що спростовує твердження представника відповідачки викладені в запереченнях, що позивачка, зі своєї сторони, порушила умови угоди про завдаток й намагається всупереч закону та договору про завдаток стягнути суму у розмірі 50000 грн. Таким чином,\~суд вважає, що грошова сума (кошти), що передані (сплачені)\~позивачем [PERSON] 21.06.2017 року, є авансовим платежем\~сплаченим за\~придбання житлового будинку № 220 по вул. Набережна в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області\~і ці кошти підлягають поверненню в сумі 50000 гривень, яка залишилася не повернутою відповідачкою [PERSON] Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved