Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

11 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2017 року її син [PERSON] одружився зі [PERSON]. Від подружнього вони мають сина [PERSON], [INFO]. 30 червня 2017 року шлюб між її сином та відповідачем було розірвано. У червні 2015 року [PERSON] покинула сім'ю та виїхала за межі України. З цього часу відповідачка не відвідує дитину, матеріально її не забезпечує, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та моральний розвиток. Батько онука та її син [PERSON] загинув [INFO] року. Розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 14 листопада 2016 року №417-ОД її призначено опікуном над малолітнім онуком. Всі питання щодо виховання хлопчика вирішуються нею самостійно, дитина знаходиться на повному її утримані та забезпечена всім необхідним для проживання, виховання та розвитку. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], а також стягнути з неї на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, направила заяву про проведення розгляду справи без її участі, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно проаналізувавши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сином позивачки [PERSON] був [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а. с. 9). З 15 вересня 2012 року по 13 липня 2015 року [PERSON] перебував у шлюбі зі [PERSON], відповідачкою по справі. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 30 червня 2015 року, яке набрало законної сили 13 липня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 6, 8). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 7). [INFO] року батько дитини [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 18). Як вбачається з довідок виконавчого комітету Білопільської міської ради від 19 та 21 квітня 2017 року, дитина на даний час проживає разом зі своїми бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини [PERSON] проживала за вказаною адресою з 15 вересня 2012 року по 06 червня 2015 року, на даний час її місцезнаходження невідоме. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 13-15). Розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 14 листопада 2016 року № 417-ОД [PERSON] призначено опікуном над її малолітнім онуком, позбавленим батьківського піклування, [PERSON], [INFO] (а. с. 10). З висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білопільської міської ради від 26 квітня 2017 року вбачається, що мати дитини [PERSON] у червні 2015 року виїхала за межі України і по даний час не відвідує дитину, матеріально їй не допомагає, не піклується про стан її здоров'я, фізичний і моральний розвиток. Дитина проживає разом з дідусем та бабусею. Під час обстеження умов їх проживання було встановлено, що для дитини створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. У зв'язку з цим комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], оскільки вона фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків (а. с. 11-12). У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не проявляє інтересу та турботи до дитини, ніякої участі у вихованні сина не приймає, матеріально не допомагає, не цікавиться станом його здоров'я, фізичним та духовним розвитком, тому суд прийшов до висновку про необхідність позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 11 травня 2016 року. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 СК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 640 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат, а також на користь держави 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved