Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

02 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначила, що з серпня 1970 року по [INFO] вона проживала однією сім`єю із своїм вітчимом - [PERSON] , який помер [INFO] . Так, з серпня 1970 року її мати [PERSON] знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] по день його смерті - [INFO] . Заявниця із вітчимом проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Проживаючи разом із вітчимом, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та були пов`язані спільними правами і обов`язками притаманними членам сім`ї. В останні роки життя, стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, у зв`язку із чим, заявниця здійснювала догляд за ним, купувала ліки, готувала їжу, поралася у побуті, а після його смерті - організувала поховання. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. Вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті вітчима, оскільки проживала із ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців у померлого немає та із відповідною заявою до нотаріальної контори ніхто окрім неї не звертався. Таким чином, у зв`язку із неможливістю реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що вона проживала разом із [PERSON] однією сім`єю з 20 серпня 1970 року по [INFO] . Заявниця [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що вони із матір`ю проживали разом з її вітчимом - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] її вітчим помер, а згодом [INFO] померла і її мати - [PERSON] . З 1976 року з ними почав проживати її чоловік [PERSON] , до 2004 року з ними ще жила їх донька - [PERSON] . Представник заінтересованої особи Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника Ради, рішення ухвалити на розсуд суду з урахуванням наявних у справі доказів. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що заявниця є її бабусею, [PERSON] родич по дідусю, проживала все життя за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею проживали чоловік [PERSON] , її мати, донька [PERSON] та дід [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком заявника, та додав, що він разом із дружиною, її матір`ю та з вітчимом проживали з 1970 року за адресою: [ADDRESS] . Вітчим дружини все життя проживав разом із ними. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 8 травня 1976 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія: [NUMBER] . Згідно із свідоцтвом про народження заявниці серія: [NUMBER] , вона народилася [INFO] , та її матір`ю записана [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с. Садове Шахтарського району Донецької області. Згідно із свідоцтвом про смерть серія: [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в с. Садове Шахтарського району Донецької області. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 350/2019. Згідно із паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 17 квітня 1996 року Шахтарським РВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрованим місцем проживання заявниці з 15 липня 1994 року є: [ADDRESS] . Згідно із паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 11 квітня 1996 року Шахтарським РВ УМВС України в Донецькій області, спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 21 серпня 1970 року. Наведене стверджується також відомостями домової книги на будинок [ADDRESS] . За даними довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 1429-5000093023 , 27 березня 2019 року, заявниця була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Її зареєстрованим місцем проживання є: [ADDRESS] . За даними довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 1425836514 , 05 березня 2015 року , [PERSON] , був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Його зареєстрованим місцем проживання є: [ADDRESS] . . З довідки №01-31/294 від 04.06.2019 року, виданої Садовською селищною адміністрацією, яка розташована у с.Садове, Шахтарського району, що на даний час є тимчасово окупованою територією, вбачається, що [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про склад родини № 01-28-131 від 07.02.2017 року, виданої Садовською селищною адміністрацією, яка розташована у с.Садове, Шахтарського району, що на даний час є тимчасово окупованою територією, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Донецької області, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ про встановлення факту. Однак, суд не приймає до уваги довідку №01-31/294 від 04.06.2019 року та довідку № 01-28-131 від 07.02.2017 року, які видані Садовською селищною адміністрацією, яка розташована у с.Садове, Шахтарського району, що на даний час є тимчасово окупованою територією, як належний доказ, оскільки вона не відповідає вимогам діючого в Україні законодавства, та не містить печатки установи відповідного зразка. Також, як встановлено в судовому засіданні, установи, які б діяли на території .Садове, Шахтарського району, підконтрольних Україні на теперішній час немає. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених у заяві по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. На підставі вищевикладеного, суд приймає до уваги ті фактичні обставини - письмову інформацію, яка викладена в довідці №01-31/294 від 04.06.2019 року та № 01-28-131 від 07.02.2017 року, а саме, що [PERSON] проживала за за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно п. 2 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із роз`ясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. За приписами статті 1264 Цивільного кодексу України, четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Встановлення факту проживання заявниці разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, є фактом, що має юридичне значення для заявниці, оскільки від його встановлення залежить виникнення у заявниці права на оформлення спадщини після смерті [PERSON] як за спадкоємцем четвертої черги за законом. У суду відсутні відомості про наявність інших спадкоємців після [PERSON] крім [PERSON] які б виявили бажання прийняти, чи не прийняти спадщину після її смерті. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом однією сім`єю з 20 серпня 1970 року по [INFO], мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки притаманні сім`ї. За наведених обставин вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved