Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

07.09.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] , померла [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , та бабусею [PERSON] , [INFO] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 4,8542 га, що розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №4938870, виданий 28.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-10-466). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №948/02-14 від 11.08.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що необхідно довести факт родинних відносин із спадкодавцем. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, земельна ділянка площею 4,8542 га, що розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №4938870, виданого 28.03.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-10-466. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2006 року, виданого Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,8542 га, що розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 02.10.2002 року секретарем Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 206, [PERSON] заповіла: - належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , грошові заощадження, які зберігаються в Ізмаїльському ощадбанку №6708 на рахунках [NUMBER] та № [NUMBER] ; майновий пай, належний їй на підставі свідоцтва серії ОД - ХVI №10100449, виданого Лощиніською сільською радою Ізмаїльського району, - [PERSON] ; - земельний пай, що знаходиться в с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 4,60 в умовних кадастрових гектарах, що належить їй на підставі сертифікату серії ОД №0069552, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 15.09.1996 року, - [PERSON] ; - грошові заощадження, які зберігаються в Ізмаїльському ощадбанку №6708 на рахунку [NUMBER], - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61985529 від 08.10.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 02.10.2002 року, зареєстрований за № 206 не змінювався та не скасовувався. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 1223 ЦК України, у зв`язку з тим, що не вся спадщина охоплена заповітом право на спадкування земельної ділянки площею 4,8542 га, що розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Встановлено, що спадкоємці за законом першої черги від прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки площею 4,8542 га, що розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відмовились. Спадкоємців за законом другої, третьої, четвертої черги відповідно до ст. ст. 1262-1264 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, при цьому ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Спадкоємцем за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті [PERSON] являється онука [PERSON] , що підтверджено: - свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7), згідно якого матір`ю дитини записана [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.07.1986 року (а.с. 8), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.08.1963 року (а.с.9), згідно якого матір`ю [PERSON] значиться [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1967 року (а.с. 10), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - архівним записом про народження [PERSON] , [INFO] , в метричній книзі про народження Свято-Георгіївської церкви села Кайраклія Ізмаїльського повіту. Крім того, факт того, що [PERSON] , померла [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , та бабусею [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні підтвердив допитаний у якості свідка [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №948/02-14 від 11.08.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що необхідно довести факт родинних відносин із спадкодавцем. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved