Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У жовтні 2016 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що її батько - [PERSON] працював на підприємстві відповідача з 14.08.1965 р. по 24.11.1972 р. електрослюсарем з ремонту електрообладнання дробильної фабрики; з 24.11.1972 р. по 01.02.1974 р. електромеханіком зміни дробильної фабрики; з 01.02.1974 р. 01.10.1976 р. начальником зміни дробильної фабрики; з 01.10.1976 р. по 30.04.2002 р. майстром основної виробничої дільниці дробильної фабрики ПрАТ «Північний ГЗК». 30.04.2002 р. батько звільнився з підприємства у зв'язку із виходом на пенсію. За час роботи він отримав професійні захворювання, які було встановлені Українським НДІ промислової медицини, а саме сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першого-другого ступеню; нейросенсорну приглухуватість справа першого ступеню, зліва другого ступеню. Висновком МСЕК 18.11.2009 р. йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності: 25% по сидеролікозу первинно та 15% по тугуватості повторно на безстроковий термін. У зв'язку з професійними хворобами його стан здоров'я почав погіршуватися із 2009 р., він постійно лікувався, йому було дуже тяжко дихати та ходити. Дивлячись на страждання батька вона також почала переносити моральні страждання, особливо в останні місяці та дні його життя. Останній раз її батько - [PERSON] лікувався майже 40 днів, але всі лікувальні заходи не давали позитивних результатів, [INFO] р. він помер. Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження було встановлено причину смерті, а саме - рак верхньої частини лівої легені. Згідно рішення від 16.10.2013 р. Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи встановлений зв'язок смерті батька від отриманого професійного захворювання. Вважає, що винним в смерті батька є відповідач - ПрАТ «Північний ГЗК», оскільки підприємство зобов'язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці, але цього не зробило. Всі ці обставини дуже ускладнюють її життя, тому що вона втратила близьку для неї людину. Незважаючи на те, що з моменту смерті її батька пройшов час, вона і по теперішній час переносить моральні страждання та переживання. Просить стягнути з відповідача 275600 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач будучи повідомленим належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] працював: з 14.08.1965 р. по 24.11.1972 р. електрослюсарем з ремонту електрообладнання дробильної фабрики; з 24.11.1972 р. по 01.02.1974 р. електромеханіком зміни дробильної фабрики; з 01.02.1974 р. 01.10.1976 р. начальником зміни дробильної фабрики; з 01.10.1976 р. по 30.04.2002 р. майстром основної виробничої дільниці дробильної фабрики ПрАТ «Північний ГЗК». При цьому, підпадав під дію на організм пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДР внаслідок недосконалого технологічного процесу і фізичного зносу технологічного обладнання фабрики (а.с. 5-6, 7). Працюючи протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, [PERSON] отримав професійні захворювання та висновком МСЕК від 18.11.2009 р. йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40 %, з яких: 25% по сидеролікозу первинно, та 15% - по тугуватості повторно на безстроковий термін (а.с. 10, 11). З дослідженого в судовому засіданні акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 23.09.2009 р. слідує, що позивачу встановлено діагноз: 1) сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першого-другого ступеню; 2) нейросенсорна приглухуватість справа першого ступеню, зліва другого ступеню. Також визначено винуватість керівництва підприємства - відповідача, в порушенні законодавства про охорону праці. (а.с. 8-9). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року - [PERSON] помер [INFO] року у віці 76 років (а.с. 12). Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження № 26 від [INFO] р. КЗ «Криворізька міська лікарня № 7» було встановлено причину смерті, а саме: злоякісне новоутворення бронху верхньої долі лівої легені (а.с. 14-15). Згідно з довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 16.10.2013 р. встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] [INFO] року з отриманим професійного захворювання (а.с. 13). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи встановлений родинний зв'язок позивача та померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає відшкодуванню моральна шкода з підприємства на користь позивача. У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 275600 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних страждань позивача. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є дочкою померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 160000грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 551 грн. 20 коп. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст.1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial