Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" (далі ПАТ КБ „ПриватБанк" або Банк)14 квітня 2017 року звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 29.11.2007р між Банком та [PERSON] , відповідачкою у справі, був укладений Кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 5400грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов мотивує тим, що Банк свої зобов`язання по Договору як Позичальник виконав цілком. Однак, відповідачка свої зобов`язання згідно умов Договору належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 28.02.2017р має заборгованість перед Банком в загальній сумі 54 215,43 грн, яка складається з наступного: 5 397,85 грн - заборгованість за кредитом; 42 909,11грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 088,69 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 569,78грн - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за Кредитним договором №б/н від 29.11.2007р у загальному розмірі 54 215,43 грн, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. Заочним рішенням суду від 15.09.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, з відповідачки [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість за Кредитним договором №б/н від 29.11.2007, яка склалась станом на 28.02.2017, у сумі 48 306,96 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. Ухвалою суду від 17.11.2020, за заявою представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] , вказане заочне рішення скасоване, та справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк" Войтенко С.М. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти винесення заочного рішення. [PERSON] , представник відповідачки, в суд не з`явився, надавши заяву про розгляд у його відсутність та відсутність відповідачки [PERSON] .. Крім того надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 03.07.2019р Велика Палата Верховного Суду розглянула справу №342/180/17 предметом розгляду якої було стягнення заборгованості з позичальника на користь банку за договором про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої позичальник отримав кредит та визначила, що умови на сайті не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомилася з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що суди не мають права задовольняти позовні вимоги ПриватБанку про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитним коштами, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів. Суд вказав, що в такому випадку банк має право на повернення виданих коштів та стягнення процентів, передбачених положеннями статей 625 та 1048 ЦК України. Так як таких вимог банк не заявляв, то Верховний суд вирішив скасувати рішення першої та апеляційної інстанції та стягнути з позичальника виключно суму залишку тіла кредиту. Звертає увагу, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року №1669-УІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент пред`явлення позову, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Таким чином, вважає, що включення до загальної суми боргу пені та штрафів не відповідає вимогам Законодавства, а навпаки, є його грубим порушенням. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Вказує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане вище співпадає з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс 18. З посиланням на ст.ст.530, 610, 612, 1048, 1054 ЦК України зазначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане вище співпадає з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс 18. Що стосується Умов і правил надання банківських послуг, вказує, що у відповідності до ст.ст.207, 1054 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі, а договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «Приватбанк»). Вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст.634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 квітня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для інтересів фінансової установи. Вказане цілком співпадає з правової позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 03.07.2019р у справі №342/180/17, провадження №14-131цс 19, а також з правової позицією Верховного Суду, викладеної у Постанові від 31.07.2019р у справі №233/1876/17, провадження №61-16507св18. Крім того, вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так судом встановлено, що 29.11.2007р між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, який оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачці грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на суму 5 400,00грн, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі 22,80 % на рік. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором згідно з розрахунком, наданим банком, відповідачка здійснила 30.08.2014 року в сумі 11,31 грн. Відповідно Довідки, наданої позивачем, за вказаним кредитним договором відповідачці [PERSON] надавалися кредитні картки, останній раз 13.12.2013 кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до останнього дня грудня 2017 року. З наданого позивачем розрахунку убачається, що за період з 17.08.2007р по 31.12.2012р щомісячна процентна ставка складала 1,9% на місяць, тобто 22,80% на рік. За період з 01.01.2013р щомісячна процентна ставка складала 2,5% на місяць, тобто 30% на рік, а за період з 01.09.2014р по 31.03.2015р включно щомісячна процентна ставка складала 2,9% на місяць, тобто 34,80% на рік. Починаючи з 01.04.2015р нарахування відсотків відповідачці здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.04.2015р, щомісячна процентна ставка складала 3,6% на місяць, тобто 43,20% на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Станом на 28 лютого 2017 року заборгованість за кредитним договором б/н від 29.11.2007 року становить 54 215,43 грн, яка складається з наступного: 5 397,85 грн - заборгованість за кредитом; 42 909,11грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 088,69 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 569,78грн - штраф (процентна складова). Згідно з п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобов`язана виконувати Умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до ст.1056? ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3 ст.1056? ЦК України). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4 ст.1056? ЦК України) З матеріалів справи убачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка у розмірі 1,9 % на місяць, тобто 22,80% на рік. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного письмового повідомлення боржника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це ні є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч ст.1056? ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 22,80% річних та кількості днів за період з 01.01.2013р (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 28.02.2017р, яка складає 1520 днів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 3 971,25 грн. з наступного розрахунку: - 4037,81 грн (поточна заборгованість за кредитом) х 22,80% : 360 днів х 1520 днів = 3887,06грн; - разом із заборгованістю за процентами станом на 01.01.2013р (накопичувальним підсумком) стягненню підлягає 3 971,25 грн = (3 887,06 грн + 84,19 грн). Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 5 397,85 грн підлягають задоволенню у повному обсязі, а в частині заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом, станом на 28.02.2017 року, в сумі 3 971,25 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.20114р №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості і зобовязань за кредитними договорами та договорами позики у період з 14.04.2014р громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористичної операції, а також юридичним особам підприємцям, що проводять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р №1079 було зупинене дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р №1053. Таким чином, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р №1669-VII за період з 14.04.2014р нарахування пені та штрафів нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договором позики у період проведення антитерористичної операції, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати. Таким чином, за період з 14.04.2014р по 28.02.2017р не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за пенею та комісією у сумі 3 088,69 грн, штрафів: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 2 569,78 грн. Відповідно до статей 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Представником відповідачки у відзиві на позовну заяву ставиться питання про застосування позовної давності до вимог Банку. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність щодо неустойки (пені та штрафу). Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до пункту 3.1.1. Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяці. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно з довідкою про карти [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 29.11.2007р отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] , остання з яких мала термін дії до останнього дня 12.2017 року. З урахуванням правових позицій ВСУ, які викладені в постановах від 19.03.2014р №6-14цс14 та від 18.06.2014р №6-61цс14, суд вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії карти, тобто 31.12.2017р, а Банком подано позовну заяву до суду 14.04.2017р, тобто в межах строку позовної давності, а тому підстав для застосування строків позовної давності та відмови у позові судом не встановлено. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.11.2007р в сумі 9 369,10 грн, що складається з: заборгованість за кредитом 5 397,85 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3 971,25 грн. Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 276,48, який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial