Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

12.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, ЖБК "Зоряний" про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 10, яка знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, бульвар Шевченко, буд. 270, після [PERSON], померлої 26.12.2014 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на майно: квартиру [ADDRESS]. Спадкова квартира була надана матері [PERSON] на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 235/3 від 21.09.1977 року. В ордер на квартиру, як член родини, вписана позивач [PERSON] Пай за вказану квартиру було сплачено у повному обсязі, про що свідчить той факт, що 17 березня 1992 року на підставі довідки ДБК «Зоряний» [PERSON] БТІ було видано реєстраційне посвідчення на кооперативну квартиру, та яка була зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності. 06.11.2015 року позивач звернулась до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом, після смерті матері. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру було відмовлено, що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 2411/02-31 від 06.11.2015 року. У постанові зазначено, що у вчиненні нотаріальних дій відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила визнати право власності на спадкову квартиру в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду. Представник відповідача ЖБК «Зоряний» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно свідоцтва про народження серії I-HO № 686424 виданого Жовтневим відділом РАЦС ММУЮ у Донецькій області 17.04.2015 року, матірю [PERSON], 10.03.1965 зазначено [PERSON]. 26 грудня 2014 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО № 809675 видане Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області 12.01.2015 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - квартира № 10 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, бульвар Шевченко, будинок 270. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори від 06.11.2015 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 10, розташовану у будинку № 270 по бул. Шевченко у місті Маріуполі, після смерті [PERSON], померлої 26.12.2014 року, оскільки у спадкоємця відсутні документи, які б підтверджували дійсність виникнення прав спадкодавця. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа відкрита 21.04.2015 року. Крім позивачки інших спадкоємців у спадковій справі не зазначено. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~\~№ 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З встановлених судом обставин, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, після смерті її матері [PERSON]. Відповідно реєстраційного посвідчення, виданого 17 березня 1992 року [PERSON] БТІ, право власності на кооперативну квартиру № 10, розташовану у будинку № 270 по бул. Шевченко у місті Маріуполі, належало померлій [PERSON]. З 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав власності на нерухоме майно та їх обтяження здійснюється державним реєстратором згідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року державна реєстрація права власності на нерухомість проводить за заявою власник , що є живим, або за заявою уповноваженою ним особою. Таким чином, судом визнається доведеною належність спірної квартири померлій особі на момент смерті. Відсутність держаної реєстрації прав в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сама по собі не призводить до припинення права власності. Відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене спадкове майно, а її позовні вимоги не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved