Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду, обґрунтовує вимоги тим, що в березні 2014 року до Болехівської міської ради поступило колективне звернення жителів [ADDRESS] з проханням вжити заходів до їхньої сусідки [PERSON], яка самовільно захопила земельну ділянку комунальної власності, що слугувала для розвороту машин в [ADDRESS], оскільки він є тупиковий. Комісія, виїхавши на місце, встановила, що відповідачем проводяться роботи по встановленню огорожі: залито бетон та встановлено металеві стовпчики. Згідно будівельного паспорта на будівництво житлового будинку від 1988року її чоловіку виділено 0,06 га землі і ширина ділянки від дороги становила 20 метрів. На момент обстеження ширина ділянки збільшена до 51 метра, внаслідок чого самовільно захоплено земельну ділянку комунальної власності (частину дороги), площею 0,02га. 15.04.2014року відповідачу скеровано листа, в якому зобов'язано припинити роботи по огородженню території та демонтувати залізні стовпчики, відновивши територію для спільного користування. Також, рішенням сесії міської ради від 29.04.2014року зобов'язано [PERSON] в 10-денний термін повернути самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності, площею 0,02га шляхом демонтажу встановленої огорожі. Однак це рішення невиконане, про що складено відповідний акт від 31.08.2015 року та схему на якій визначено розмір самовільно захопленої ділянки 0,0109га. Посилаючись на те, що [PERSON] здійснила самовільне зайняття земельної ділянки та обмежила право власності територіальної громади міста на доступ, володіння та розпорядження своїм майном, позивач просив зобов'язати відповідача в місячний термін усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності, площею 0,0109га за адресою [ADDRESS] шляхом демонтажу бетонної огорожі довжиною 30,77 метра та 3 металічних стовпчиків. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених вище підстав та уточнив, що місячний термін, зазначених в прохальній частині позову, слід обчислювати з часу набрання рішення законної сили. Пояснив, що самовільно захоплена відповідачем земельна ділянка є власністю міської ради та дорогою загального користування, на якій здійснюється розворот автомобілі в [ADDRESS], що є тупиковий. А згідно генерального плану м.Болехова , затвердженого у 2011році вздовж канави, яка розділяє городи, заплановано дорогу, яка з'єднає [ADDRESS] та [ADDRESS]. За час розгляду справи в суді комісія міської ради повторно провела огляд та встановила, що відповідач зняла 3 металеві стовпчики з огорожі, і , відповідно, звільнила частину самовільно захопленої ділянки. Але, оскільки такі дії виконані після звернення до суду, то просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач, заперечуючи позовним вимогам, вказувала, що її чоловікові в 1988 році виділено земельну ділянку, площею 0,06га в [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Будинок, який вони звели на цій ділянці є крайнім в даному провулку і тому вони пригородили частину земельної ділянки, що була вільною, і таким чином, їм дісталося більше земельної ділянки, ніж іншим забудівникам, яким виділено по 0,06га. Не заперечує, що самовільно загородила частину земельної ділянки у вигляді «трикутника», як це зазначено на схемі а.с.23, але користується нею з 1988року. Спочатку на цьому « трикутнику» був смітник. А коли почалися роботи по будівництву будинку, то вони з чоловіком зробили порядок і на місці смітника поставили вагончик, в якому містили будівельні матеріали, необхідні для ведення будівництва будинку. Дозволу на встановлення вагончика у них не було. Вагончик простояв на вказаному «трикутнику» до 2009року і згорів. Тому вона обгородила земельну ділянку "трикутник " парканом . В 2000році після смерті чоловіка оформила право власності на будинковолодіння на себе. І не зверталася з того часу до міської ради про надання земельної ділянки та узаконення ділянки, якою фактично користується. Так як Болехівській міській раді відомо, що вона з чоловіком впродовж 27 років користуються земельною ділянкою, площа якої є більшою, ніж яка надана рішення виконкому у 1988році , то просить відмовити у позові за пропуском строку позовної давності. Ухвалою суду до участі в справі залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, що є підставою згідно ст. 169 ЦПК проводити розгляд справи без їх участі. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], підтримали позовні вимоги та пояснили, що вони проживають по сусідству з відповідачем і кожному із них виділено по 0,06га землі для будівництва будинку. Їхній провулок є тупіковим, всі складалися на влаштування заїзду, де розверталися автомобілі. Але у 2014 році відповідач загородила цей заїзд, поклавши паркан і тепер ні пожежний, ні автомобіль швидкої допомоги, заїхавши до них, не може розвернутися через те, що відповідач захопила частину проїзду, яка є власністю міської ради і вимушені їхати заднім ходом, зачіпаючи їхні паркани. Раніше на тому місці була дитяча площадка, пісочниця, баскетбольне кільце і був розворот для автомобілів. Але коли відповідач почала будівництво, то вона привезла вагончик і поклала його на це місце. Вагончик був аварійним, зігнив, діти бігали, що викликало небезпеку, тому за їхніми скаргами відповідач вагончик забрала. Будівництво паркану на самовільно захопленій земельній ділянці будувала вночі, щоб ніхто не бачив. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] (сина відповідача), які опитувались за клопотання відповідача, вбачається, що вони проживають в с.Станківці, Долинського району, і їм невідомо в якому розмірі виділялась земельна ділянка чоловікові [PERSON] у 1988 році, як і невідомо про те, який має розмір земельної ділянки на даний час. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що вимоги позивача є обгрунтованими. Порядок надання земельних ділянок у користування встановлено главою 4 ЗК УРСР (1970року) , який був чинним на час виникнення спірних правовідносин. Зокрема, в ст. 16 цього Кодексу зазначено, що надання земель у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Встановлено, що відповідач перебувала в шлюбі з [PERSON] і за час шлюбу збудували будинковолодіння в [ADDRESS] [PERSON] помер, а згідно свідоцтва від 10.10.2000 року [PERSON] є власником цього будинковолодіння (а.с.66). Для будівництва вказаного житлового будинку та господарських будівель чоловікові відповідача - [PERSON] рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради від 14.04.1988року у відповідності до ст. 16 ЗК УРСР (1970р.) надано у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови площею 600кв.м та зобов'язано отримати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. (а.с.145). [PERSON] на виконання вказаного рішення виготовлено будівельний паспорт (а.с.8-10), в якому міститься схема виносу в натуру меж земельної ділянки, де зазначено розмір земельної ділянки шириною 20,0 кв.м, довжиною 30,0 кв.м., тобто площею 600 кв.м., як і - в рішенні (а.с.10). Однак документ, який засвідчував право користування земельною ділянкою в такому розмірі ні [PERSON], ні його дружина не отримували. 28.03.2014року комісією Болехівської міської ради проведено розгляд колективного звернення жителів [ADDRESS] в м.Болехові з проханням вжити заходів до їх сусідки [PERSON], яка самовільно захопила земельну ділянку, що слугувала розвороту автомобілів в провулку , який є тупиковий (а.с.6). Вийшовши на місце, комісія виявила порушення земельного законодавства [PERSON] у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки (землі загального користування міської ради), площею приблизно 0,02 га, якою користувалися жителі провулку встановленням огорожі (металічні стовпчики та залито бетон). Так, комісією встановлено, що всупереч розмірам земельної ділянки, відведеної в натурі на а.с.10 де вказано що ширина ділянки, від дороги до будинку становить 20 метрів, земельна ділянка, яку використовувала відповідач згідно проведених розмірів була значно більшою - 51 метр (а.с.7). В зв'язку з чим, відповідачу 15.04.2014року направлено лист, в якому зобов'язано припинити роботи по огородженню території, демонтувавши встановлені залізні стовпчики по ширині 31м і таким чином відновити територію для спільного користування. (а.с.4). Окрім того, згідно генерального плану м.Болехова, вздовж канави, яка розділяє городи, заплановано дорогу, яка буде з'єднювати [ADDRESS] та [ADDRESS] , про що теж відповідача повідомлено. (а.с.4) 29.04.2014 року на пленарному засіданні Болехівської міської ради прийнято рішення «Про розгляд акту комісії» №32-38/14 про зобов"язнання [PERSON] в десятиденний термін повернути самовільно зайняту ділянку комунальної власності міської ради (частину дороги), площею 0,02 га шляхом демонтажу встановленої огорожі. У випадку невиконання рішення зобов'язати міського голову звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.12). Комісією міської ради 03.06.2014року проведено перевірку виконання відповідачем умов прийнятого рішення сесії та встановлено, що вимоги рішення не виконано, порушення не усунено, в кінці огорожі залишено три прольоти ( не залито фундаменту), в зв'язку з чим рекомендовано матеріали щодо самовільного зайняття земельної ділянки направити до суду (а.с.13). 31.08.2015року комісією із залученням сертифікованого інженере-землевопрядника складено відповідний акт та план території земельної ділянки, яка є в користуванні [PERSON], згідно яких визначено площу самовільно зайнятої нею земельної ділянки земель загального користування [ADDRESS] розміром 0,0109га. В акті зазначено, що для відновлення функціонування розвороту необхідно зобов'язати [PERSON] демонтувати огорожу, довжиною 30,77 метра та трьох металічних стовпчиків. (а.с.22). Таким чином, між сторонами виник спір щодо користування частиною земельної ділянки площею 0,0109 га в м. Болехові на [ADDRESS] на якій існує загальний проїзд, необхідний для розвороту автомобілів, оскільки даний провулок є тупіковим. Існування цього проїзду, який відноситься до земель загального користування та проходить повз будинковолодіння відповідача та третіх осіб відповідачем не оспорюється, а , окрім того, стверджується матеріалами справи, а саме: проектом забудови земельної ділянки, схемою про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку, генеральним планом м.Болехова (а.с.9,10, 40). Наведене дає підстави прийти до висновку, що спірна земельна ділянка, площею 0109га є земельною ділянкою загального користування, яка перебуває у власності Болехівської міської ради, а встановлення [PERSON] бетонної огорожі довжиною 30,77 м та 3 металічних стовпчиків на цій земельній ділянці є незаконним. Такі дії відповідача свідчать про самовільне захоплення цієї частини ділянки та позбавило мешканців [ADDRESS] та інших осіб можливості користуватися спірною земельною ділянкою. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідач не заперечувала того факту, що вона пригородила частину земельної ділянки, площею приблизно 0,02 га у вигляді «трикутника» , встановивши огорожу та не зверталася до Болехівської міської ради про отримання дозвільних документів на право користування нею. При цьому, суд зауважує, що навіть у випадку такого звернення її вимоги не могли бути задоволені, оскільки відповідно до п. «а» ч.4 ст.83 ЗК України землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) належать до земель комунальної власності та не можуть передаватись у приватну власність. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Позивач, як власник спірної земельної ділянки, згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права своїм майном, в зв'язку з чим і звернувся до суду. Відповідач, виправдовуючи свої дії, не оспорючи факту самовільного захоплення спірної частини земельної ділянки, просила суд відмовити в позові за пропуском строку позовної давності, подавши відповідну заяву ( а.с.179). Таке клопотання обгрунтоване тим, що позивачу було відомо, що вона разом з чоловіком користуються дещо більшою площею земельної ділянки, ніж йому виділялась рішенням виконкому Болехівської міської ради у 1988році і впродовж 27 років представники Болехівської міської ради не звертались до суду. Однак, з таким твердження не можна погодитись, виходячи з наступного. Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із ч.ч. 1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. У будь-якому випадку підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу. Оскільки положеннями ЗК передбачено спеціальний порядок набуття права власності і права користування земельними ділянками, а самовільне зайняття особами земельних ділянок чи їх частини є незаконним і не породжує у таких осіб прав на ці ділянки, слід визнати, що правопорушення в зазначених правовідносинах є триваючими і строк позовної давності до цих правовідносин не застосовується. Окрім того, самовільне захоплення земельної ділянки по сутності своїй не є єдиномоментним актом, а являє собою тривале правопорушення, строк давності за яким встановлюється не від моменту його початку, а від моменту припинення протиправних дій. У зв'язку з цим підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Під час розгляду справи сторони визнали той факт, що відповідач після пред'явлення позову частково усунула порушення, допущені нею. Зокрема, демонтовано три металеві стовпчики, внаслідок чого звільнено 0,0028га самовільно зайнятої земельної ділянки і таким чином розмір спірної самовільно захопленої ділянки зменшився до 0,0081га , що додатково підтверджено і актом (а.с.184). Беручи до уваги що представник позивача не уточнив позовних вимог, тому позов слід задоволити частково. Судові витрати, що в даному спорі складаються із сплати судового збору в сумі 1218грн., суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.1 ЗУ«Про державний контроль за використанням та охороною земель», п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 16 ЗК УРСР (1970року), ч.4 ст.83, ст. 212, ч1,2 ст.116 ЗК України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved