Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

11.01.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до відповідача АТ «Ідея банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 14.02.2020 року 12.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2319, за кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року, укладеного між нею та відповідачем про стягнення з неї грошових коштів в сумі 132998 грн. 01 коп.., з яких: -59754.49 грн., основний борг; -10942.28 грн., прострочений борг; -27414.47 грн.. прострочені проценти; -111.78 грн., строкові проценти; -2800.50 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту; -30074.49 грн., пеня; -300.00 грн., штрафні санкції; -1600.00 грн., плата за вчинення виконавчого напису. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2319 за кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року, укладеного між нею та ПАТ «Ідея Банк» про стягнення з неї грошових коштів в сумі 132998 грн. 01 коп.., з яких: -59754.49 грн., основний борг; -10942.28 грн., прострочений борг; -27414.47 грн.. прострочені проценти; -111.78 грн., строкові проценти; -2800.50 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту; -30074.49 грн., пеня; -300.00 грн., штрафні санкції; -1600.00 грн., плата за вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису нотаріуса, державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Мишкою А.В., відкрите виконавче провадження № 55692110 від 02.02.2018 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 132998.01 грн., за укладеним кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року. Про факт існування заборгованості за укладеним кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року в сумі 132998.01 грн., та про те, що відносно неї відкрите виконавче провадження № 55692110 від 02.02.2018 року їй стало відомо коли за місцем її роботи у відділі культури, туризму, національностей та релігії Верхньодніпровської РДА надійшла заява про звернення стягнення на заробітну плату. Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він винесений за відсутності всіх необхідних первинні документів для вчинення виконавчого напису, а також без врахування строку позовної давності, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем представник АТ «Ідея Банк» наданий відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки виконавчий напис вчинений на підставі всіх необхідних документів, про що позивач сама зазначає у поданій позовній заяві. Поняття спірності чи безспірності заборгованості покладається на власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги і не перевіряється нотаріусом при вчиненні виконавчого напису. Крім того до вчинення спірного виконавчого напису позивачеві була направлена вимога АТ «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань, разом із довідкою - розрахунком заборгованості за укладеним кредитним договором і позивач її не оспорювала. Також кредитний договір був укладений з позивачем 15.07.2015 року, а виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.12.2017 року. Тому є незрозумілим висновок позивача про те, що виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку позовної давності. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., і представник Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро письмові пояснення на пред`явлений позов не подали. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На даний час змінилось найменування третьої особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області на Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Проте зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва третьої оосби вказується Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2319 за кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» про стягнення з позивача грошових коштів в сумі 132998 грн. 01 коп.., з яких: -59754.49 грн., основний борг; -10942.28 грн., прострочений борг; -27414.47 грн.. прострочені проценти; -111.78 грн., строкові проценти; -2800.50 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту; -30074.49 грн., пеня; -300.00 грн., штрафні санкції; -1600.00 грн., плата за вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису нотаріуса, державним в виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Мишкою А.В., відкрите виконавче провадження № 55692110 від 02.02.2018 року про стягнення з позивача на користь ПАТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 132998.01 грн., за укладеним кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року. Як зазначає позивач про факт існування заборгованості за укладеним кредитним договором № Z04.199/72598 від 15 липня 2015 року в сумі 132998.01 грн., та про те, що відносно неї відкрите виконавче провадження № 55692110 від 02.02.2018 року позивачці стало відомо коли за місцем її роботи у відділі культури, туризму, національностей та релігії Верхньодніпровської РДА надійшла заява про звернення стягнення на заробітну плату. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги, а також що виконавчий напис вчинений поза межами строку позовної давності. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок). Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих відповідачем до суду, які за його твердженнями були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Третя особа,що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., не надав суду документів, на підставі яких він вчинив виконавчий напис. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що відповідачем було додано копію письмової вимоги, на ім`я відповідача, список поштових відправлень і чек поштової організації до даних відправлень. Проте доказів того, що позивач отримувала вимогу відповідача про усунення кредитних зобов`язань суду не надано. Сама позивач зазначає, що їй раніше не було відомо про наявність заборгованості за даним кредитним договором. а з виписки по особовому рахунку позивача вбачається, що нею вносились кошти на погашення заборгованості за укладеним кредитним договором протягом 2015-2017 років. На підставі чого суд вважає, що у зв`язку з даною обставиною позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Ідея Банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису , в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Позивач також посилається на пропуск строку позовної давності при вчиненні нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч. 1 ст. 266 ЦК України). Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що загальний строк позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками не пропущений, оскільки кредитний договір з відповідачем укладений 15.07.2015 року, а виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.12.2017 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Проте за виконавчим написом нотаріуса з позивачки стягнені і суми штрафних санкцій та пені. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України - Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України 2. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); Тому твердження позивача щодо застосування строку позовної давності відносно стягнення даних сум підлягає додатковій перевірці і також свідчить про відсутність ознак безспірності при винесенні виконавчого напису. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 20 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved