Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

03 червня 2020 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, в інтересах дитини: [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на повному державному утриманні в Білоцерківському дитячому будинку-інтернаті, відповідачі не відвідують, не цікавляться станом здоров`я своєї дитини, фактично покинули дитину на заклад. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не звертались, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 05 листопада 2020 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини встановлені на підставі відповідного свідоцтва про народження /а.с. 7/. Відповідачі не знаходяться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, не одержують державних соціальних допомог /а.с.16/. З витягу з протоколу засідання Сумської обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 21.11.2012р. №145/58 /а.с. 10/ вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має системне порушення пізнавальної діяльності та комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі глибокої розумової відсталості. Дитина не розуміє звернену мову, навички мовленнєвої діяльності у неї не сформовані, самостійно не пересувається та себе не обслуговує, потребує постійної допомоги та нагляду. Рекомендовано системна корекційно-розвиткова робота з формування пізнавальних процесів, розвитку зображувальної діяльності, навичок самообслуговування та соціальної взаємодії. 06.03.2013р. [PERSON] звернулась до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату з заявою /а.с. 12/ про зарахування до складу підопічних її доньку [PERSON] на повне державне забезпечення. 12.03.2013р. [PERSON] , 2008 р.н., направлена на державне утримання до Білоцерківського дитячого будинку-інтернату /а.с. 13/. Відповідно до медичного висновку №50 від 29.10.2013р. /а.с.11/ [PERSON] має тяжку розумову відсталість. За змістом висновку вбачається, що опікуном дитини є директор дитячого будинку-інтернату [PERSON] . Як вбачається з акту від 20.01.2020р. /а.с.14/, батьки [PERSON] з 08.06.2017р. не відвідують доньку у будинку-інтернаті, не цікавляться станом її здоров`я та розвитком. Листом від 01.04.2020р. № 400 /а.с.15/ директор Білоцерківського дитячого будинку-інтернату Верещак А.Г. повідомила начальнику служби у справа дітей Шосткинської райдержадміністрації, що за час перебування [PERSON] у закладі її батьки неоднорназово повідомлялись про можливість позбавлення батьківських прав за невиконання батьківських обов`язків, оскільки вони не цікавляться станом здоров`я своєї дитини та не відвідують її у закладі з 08.06.2017р. та вважав за доцільне позбавити їх батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 03.06.2020р. № 183 /а.с.4/ вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю та з 06.03.2013р. перебуває на повному державному утриманні в Білоцерківському дитячому будинку-інтернаті. Батьки [PERSON] та [PERSON] дитину не відвідують, не цікавляться станом її здоров`я з 08.06.2017р., фактично покинули дитину на заклад. Представником служби у справах дітей було відвідано батьків [PERSON] за місцем мешкання, однак двері ніхто не відчинив, за словами сусідів, [PERSON] декілька років не з`являються за адресою проживання, мати на телефонні дзвінки не відповідає. Зважаючи на вказане, орган опіки та піклування визнав необхідним позбавити відповідачів батьківських прав. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, крім іншого, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Пунктом 16 Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідженими в судовому засіданні доказами достовірно підтверджується, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , не виявляють щодо неї батьківського піклування, відношення до своїх батьківських обов`язків не змінюють тривалий час. Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно їхньої малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам можливість поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та ставлення до дитини. За приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав, суд вирішує стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та стягувати їх на користь Білоцерківського дитячого будинку-інтернату. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню судовий збір на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved