Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: [PERSON] просить визнати виконавчий напис № 16608, вчинений 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 19.07.2021\~йому стало\~відомо про\~винесення старшим\~державним виконавцем\~Долинського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Калуському районі\~Івано-Франківської\~області Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ) Тиндик С.Б. постанови про арешт коштів боржника від 16 липня 2021 року, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на його рахунках. У вказаній постанові зазначено, що виконавче провадження № 66080724 відкрито на підставі виконавчого напису № 16608, виданого 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки він не укладав із ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» кредитний договір, в якому заборгованість за тілом кредиту становила грошову суму у розмірі 23362,92 грн. Також, він не був повідомлений про існування договору про відступлення права вимоги від 04.08.2020. У матеріалах виконавчого провадження не містяться документи, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, була наявна тільки виписка з його рахунку із розрахунком суми заборгованості, яка не підтверджена жодним первинним документом і відповідно не може вважатись такою, що підтверджує безспірну заборгованість боржника перед стягувачем. У виконавчому написі вказано, що заборгованість стягується за період з 11.06.2018 по 23.09.2020 року, тому, з урахуванням того, що кредитний договір, зазначений у виконавчому написі, був укладений ще 26 березня 2013, є незрозумілим чи вчинено приватним нотаріусом виконавчий напис в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача\~ТзОВ "Фінпром Маркет" в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 16608 від 23.09.2020, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ "Фінпром Маркет" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та 227 грн за подання заяви про забезпечення позову. Разом з заявою про визнання позову подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якій зазначено, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Так, справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною. Доводи, наведені в позовній заяві, грунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду. Практику у таких категоріях справ слід вважати усталеною, тому гонорар адвоката в розмірі 3000 грн не відповідає критеріям співмірності. Крім того, відшкодуванню такі витрати не підлягають і тому, що не доведено факт укладення договору про надання правничої допомоги, а також розмір та/або порядок обчислення витрат на надання такої допомоги. Таким чином, просить відмовити позивачу у компенсації витрат на правничу допомогу або зменшити розмір її витрат з 3000 грн на 1025 грн. Просив проводити розгляд справи за його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та державний виконавцець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про розгляд даної справи за місцем реєстрації здійснення їх діяльності та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Жодних письмових пояснень від них до суду не надходило. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: суд своєю ухвалою від 23.07.2021 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче судове засідання за участю сторін. ухвалою від 23.07.2021 суд забезпечив позов - зупинив стягнення на підставі виконавчого напису № 16608, виданого 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінпром Маркет" 23362,92 гривні заборгованості за тілом кредиту, 50,00 гривень плати за вчинення нотаріального напису, що становить загальну суму 23412,92 гривні, який перебуває на виконанні у державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тиндик С.Б., до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. 27 серпня 2021 року від позивача надійшло клопотання про виключення з числа відповідачів та залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., а також заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі, в якій він позов підтримав, просив його задовольнити. Ухвалою від 27 серпня 2021 року суд виключив приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з числа відповідачів та залучив його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підготовче провадження закрив і призначив справу до судового розгляду по суті. 02 вересня 2021 від відповідача ТОВ "Фінпром Маркет" надійшли письмові заяви про врегулювання спору за участю судді, визнання позовних вимог та про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. 29 вересня 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він позов підтримав, просив його задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Киїського міського нотарільного округу Остапенком Є.М. 23.09.2020 та зареєстрованим у реєстрі за № 16608, приватний нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ "Фінпром маркет", якому ТзОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет" відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020, якому в свою чергу ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" на підставі договору про відступлення права вимоги № 000123-а від 12.06.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 003-Р/003702 від 26.03.2013, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] . Нотаріус пропонує стягнути з останнього за період з 11.06.2018 по 23.09.2020 включно суму в розмірі 23362,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 23412,92 грн (а.с. 8). Згідно з випискою з рахунка [PERSON] за кредитним договором № 003-Р/003702 від 26.03.2013, укладеним між ним та АТ "Банк "Фінанси та кредит" , заборгованість за тілом кредиту становить 23362,92 грн. Кредиторами визначено почергово АТ "Банк "Фінанси та кредит", ТОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет", ТОВ "Фінпром маркет" (а.с. 11). Постановою про арешт коштів боржника від 16.07.2021 у ВП № 66080724 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржникау [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 25984,21 грн (а.с. 7). До матеріалів позову позивачем долучено також його виписку кредитних історій станом на 19.07.2021, в якій вказано, що загальна поточна його заборгованість по банках складає 415,15 гривень, загальна поточна прострочена заборгованість 0 гривень (а.с. 12-25). Позивач заперечує щодо будь-яких кредитних відносин з відповідачем та наявної у нього перед ним заборгованості. У зв`язку з цим останній просить про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ "Фінпром Маркет" судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та 227 грн за подання заяви про забезпечення позову, визнав, інші вимоги позивача, такі як стягнення судових витрат в розмірі 3000 грн не визнав. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, взявши до уваги визнання позову відповідачем щодо основної позовної вимоги, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2020 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 003-Р/003702 від 26.03.2013, укладеним між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] , право вимоги за яким переуступлено ТзОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет", якому відступлено право вимоги ТзОВ "Фінпром маркет", за період з 11.06.2018 по 23.09.2020 на загальну суму 23412,92 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В п.п.3.2. п. 3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 по справі № 750/1627/18. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказана норма кореспондує 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п.2.1 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8\~зазначеної\~Постанови від 31.01.1992 № 2 передбачено, зокрема, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Про те, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № № 754/9711/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Наявність спору щодо заборгованості встановлюється судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Всупереч викладеному, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до недотримання процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Жодних доказів про належне повідомлення позивача про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до нього у відповідача за кредитним договором не долучено і до матеріалів справи. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Остапенко Є.М. не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від ТОВ "Фінпром маркет" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Більше того, у матеріалах справи відсутні копії заяви та додатків до неї, з якими відповідач звертався до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Також суду не представлено і детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, як і не надано жодних доказів (наприклад, платіжних доручень, квитанцій, чеків тощо) отримання ним кредиту, розмір невиконаних зобов`язань за кредитним договором визначено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та без проведення детального помісячного його розрахунку, таким чином не тільки позивач та нотаріус, але й суд позбавлений можливості переконатися у правильності такого нарахування. Тобто, з установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Натомість виписка з рахунка [PERSON] із заначенням суми заборгованості, складена ТОВ "Фінпроммаркет" (а.с. 11), є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог останнього до позивача. При цьому, [PERSON] заперечує про існування в нього боргу, на підтвердження чого надає виписку з бюро кредитних історій, за якою у нього жодної заборгованості за кредитом немає, а платежі з метою його погашення вносяться своєчасно (а.с. 12-25). Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач був повідомлений про зміну кредиторів у зобов`язанні (від ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ТОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет", від ТОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет" до ТОВ "Фінпром маркет"), та не відомо чи були вказані документи представлені і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис. Тобто, приватний нотаріус, хоча і посилається на існування таких договорів, однак не представляється можливим встановити чи перевірив він наявність правових підстав у ТОВ "Фінпром маркет" стягувати зі [PERSON] суму кредиту, в тому числі звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки не підтверджено, що такі договори про відступлення права вимоги надавалися нотаріусу, такі не надано і суду. Більше того, не відомо який саме розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором був переданий від ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ТОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет", від ТОВ "Фінансова компанія "Арбімаркет" до ТОВ "Фінпром маркет" відповідно за договорами про відступлення прав вимоги, оскільки як вбачається з вищеописаної інформації за договором (45673483), (200808084801), (10000094081412000), (1905484), (22696440), (1605835), (3362350000742612), (виписки з бюро кредитних історій) [PERSON] видано кредитні картки, однак жодних прострочених платежів за ними немає. Слід звернути увагу і на положення п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, за яким визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, коли настав такий строк суду не представляється можливості встановити та перевірити це, оскільки у виконавчому написі він не вказаний, натомість зазначено, що заборгованість стягується за період з 11.06.2018 по 23.09.2020, а договір є укладеним 26.03.2013, хоча, як зазначалося вище, виникнення такої заборгованості не підтверджено жодними доказами, а позивачем її наявність спростована. Тобто, ні самого кредитного договору, ні розрахунку заборгованості, ні договорів про уступку вимог, ні заяви про вчинення виконавчого напису з вказівкою на документи, представлені нотаріусу на його вчинення, суду не надано. Натомість відповідач позов у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав. Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Остапенком Є.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні докази того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 003-Р/003702 від 26.03.2013, а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за вказаним кредитним договором безспірною. Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, позивачем вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть йому можливість поновити його порушені права у спосіб встановлений законом. Отже, позовні вимоги [PERSON] до ТзОВ "Фінпром маркет", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення повністю. Враховуючи положення ч. 7 ст.\~158, п. 8 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК\~України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2021 у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - з примусового виконання виконавчого напису № 16608, виданого 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" 23362,92 гривні заборгованості за тілом кредиту, 50,00 гривень плати за вчинення нотаріального напису, що становить загальну суму 23412,92 гривні, який перебуває на виконанні у державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тиндик С.Б., продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому, враховує вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підтвердження понесення судових витрат позивач подає дублікат квитанції № 0.0.2207015537.1 від 22.07.2021 (а.с. 26) про сплачений судовий збір в розмірі 908 грн за подання позовної заяви та дублікат квитанції № 0.0.2207017951.1 від 22.07.2021 (а.с. 31) на суму 454 грн за подання заяви про забезпечення позову. Будь-яких інших підтверджуючих документів про понесення ним інших судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, не долучає. Відповідно понесеними судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір. Тому, враховуючи те, що відповідач як в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, так і щодо розміру сплаченого судового збору, позов визнав, тому з нього\~на користь [PERSON] слід стягнути 454 грн витрат по оплаті судового збору за подання позову та 227 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову, всього 681 грн, а також повернути позивачу з державного бюджету 454 грн судового збору за подання позову та 227 грн за подання заяви про забезпечення позову, всього 681 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 158, 206, 432 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172,

Outcome: approved