Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом у якому посилається на те, що разом зі своїм чоловіком [PERSON], який помер [INFO] здійснювали трудову діяльність в радгоспі «40 років Жовтня» Бериславського району Херсонської області, та були його членами, вона з 1968 по 1998 роки, а чоловік з 1966 по 2000 рік, який в 1996 році було реорганізовано в КСП «Зоря», що підтверджується записами в трудовій книжці. 19 листопада 2012 року письмово звернулася до Раківської сільської ради для надання роз'яснення, чому являючись на час паювання земель членами колективного сільськогосподарського підприємстві чоловіком не отримано земельний (пай). Раківська сільська рада у відповіді зазначила, що чоловіка [PERSON] не було включено до списку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, помилково. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зоря» Бериславського району був зареєстрований 12 червня 1997 року відповідно до довідки від 26.02.2013 року №115 Раківської сільської ради (довідка додається). Радгосп «40 років Жовтня» було реформовано в КСП «Зоря», в свою чергу КСП «Зоря», реформовано в СТОВ «Ланд» та СТОВ «Корн», зазначені сільськогосподарські підприємства були ліквідовані, а документи здані в архів. В 1998 році чоловіка було звільнено за п.4 ст.40 КЗОТ згідно протоколу №23 із записом у трудовій книжці за прогули. На час звільнення в господарстві роботи не було, заробітну плату не платили, тому члени КСП були змушені працювати в інших місцях. Наказом №128 від 29.08.98 року чоловіка знову було прийнято на роботу до КСП «Зоря» робочим маслоцеху, наказом №27 від 17.08.2000 року його було звільнено за власним бажанням. Право на земельну частку (пай) безпосередньо не залежить від стажу роботи члена КСП, його виробничих показників, абсолютних заслуг тощо. Трудова участь члена КСП є обов'язковою умовою набуття права лише на майновий пай (ч.2 ст.9 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Виходячи з викладеного вважає, що чоловіка безпідставно не включили до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 30.05.2013 року її право на отримання земельної ділянки (паю) поновлено. Чоловік помер у 2004 році та після його смерті відкрилась спадщина. Вона є спадкоємицею першої черги та має право на успадкування прав та обов»язків спадкодавця на момент відкриття спадщини та на ті, що не припинились внаслідок смерті спадкодавця, у зв»язку з чим має право на успадкування права померлого чоловіка на отримання земельної ділянки (паю) та права власності на зазначену земельну ділянку. Також просить поновити пропущений з поважної причини строк позовної давності, оскільки про порушене право дізналась у 2013 році, після постановлення 30.05.2013 року рішення Бериславським районним судом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснила, що на час смерті чоловіка проживала разом з ним за однією адресою та фактично прийняла спадщину. Щодо строку позовної давності зазначила, що вважала, що якщо вона та чоловік були звільнені з роботи за прогул, то не мали право на отримання земельної частки(паю), а після рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30.05.2013 року коли її право на отримання земельної ділянки (паю) поновлено, дізналась про порушення її права на отримання спадщини, після смерті чоловіка на отримання земельної частки (паю). Представник відповідача Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області за дорученням Кожем»яка М.Ю. позов визнав. Представник третьої особи - Головного управління Державного земельного агентства України в Херсонській області в судове засідання не з»явився, був належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно зі ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторони, за наявними у матеріалах справи доказами. Вислухавши пояснення позивача,представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до змісту ст.59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 08.03.1970 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить видане Раківською сільською радою Бериславського району Херсонської області свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.6). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст.1216 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив та батьки, тобто спадкоємицею першої черги за законом є дружина померлого, позивачка по справі [PERSON], яка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті померлого [INFO] в с.Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області чоловіка [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.7). Предметом спору є земельна ділянка (пай) площею в умовних кадастрових одиницях, як колишнього члена КСП «Зоря» Бериславського району, що знаходиться на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] в с.Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області за життя з 1966 по 2000 рік працював в радгоспі «40 років Жовтня» Бериславського району Херсонської області, який в 1996 році було реорганізовано в КСП «Зоря», що підтверджується записами в трудовій книжці та архівною довідкою №36 від 25.12.2012 року (а.с.6, 9-11). Однією з підстав набуття права на земельну частку (пай) у КСП є членство особи у такому підприємстві. Відповідно до Указу Президента України прийнятого 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" - право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають лише члени сільськогосподарських підприємств та пенсіонери, які згідно з статутом підприємства залишились членами цього сільськогосподарського підприємства на час отримання підприємством Державного акту на право колективної власності на землю. У спадкодавця право на пай виникає з моменту одержання сільськогосподарським підприємством, у якому він працював, державного акту на право колективної власності на землю, що передбачено Указом Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та ст.ст. 5, 22, 23 ЗК України в редакції 1992 року. З наданої Бериславською районною державною адміністрацією довідки №09/01-22-102/14 від 20.01.2014 року вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зоря» Бериславського району Херсонської області отримало 12 червня 1997 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради №11 від 25 лютого 1997 року « Про надання земель у колективну власність і постійне користування та видачу державних актів колективному сільського господарському підприємству «Зоря» (а.с.30). Тобто на час отримання підприємством КСП «Зоря» Бериславського району Херсонської області Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] був членом підприємства та безпідставно не був включений до списку осіб, який додається до Державного акту та мав право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), як член КСП. (а..с.13). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001 р. за N 14-17-2-П1580/4251 ( v4251219-01 ) роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. За вищезазначених обставин [PERSON], який помер [INFO] в с.Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області та який за життя з 1966 року по 2000 рік працював в радгоспі «40 років Жовтня» Бериславського району Херсонської області, який в 1996 році було реорганізовано в КСП «Зоря», яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю 12 червня 1997 року, отримав право власності на земельну частку (пай) з часу отримання державного акту, а саме з 12.06.1997 року. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами. Майнові права, поряд з будь-якими рухомими, нерухомими речами, грошима, цінними паперами, є об'єктами цивільного обороту. Європейський суд в постанові по справі Бейелер проти Італії (5 січня 2000 р.) розширено тлумачить поняття «майна», а саме: «...поняття «майно» в ст. 1 має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в контексті цього положення». При розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати, що до майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобов'язаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Оскільки [PERSON] за життя виходячи з вищезазначеного, отримав право власності на земельну частку (пай) з часу отримання КСП «Зоря» Бериславського району Херсонської області державного акту на право колективної власності на землю, а саме з 12.06.1997 року, що передбачено Указом Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», то позивачка, як спадкоємець першої черги за законом має право після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] в с.Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області, на підставі ст.1216,1218 ЦК України успадкувати належне йому майно. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до змін у земельному законодавстві, які набрали законної сили з 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Відповідно до ст. 19 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст..3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивачка правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права, оскільки позивачка раніше зверталась до суду, але з Ухвали колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду від 08.11.2013 року невірно обрала спосіб захисту порушеного права, у зв»язку з чим її було відмовлено у задоволенні позову (а.с.22-24). Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Суд вважає, що позивачкою не пропущено встановлений ст.257 ЦК України строк позовної давності, оскільки про порушене права вона дізналась у 2013 році, після розгляду Бериславським районним судом Херсонської області справи по якій постановлено рішення, про визнання за нею, [PERSON] права на отримання земельної частки (паю), як колишнього члена КСП «Зоря» Бериславського району Херсонської області, а тому в цій частині її вимоги не підлягають захисту. Відповідно постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1216, 1218, 1220,1225 ЦК України, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Outcome: partial