Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Капустянський граніт" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 20.11.2006 року він прийнятий на посаду інженера маркетингової служби постачання та збуту ЗАТ "Капустянський граніт". 05.05.2008 року позивач переведений на посаду начальника відділу збуту та постачання відповідно ЗАТ "Капкстянський граніт". 23.03.2009 року позивач переведений на посаду начальника відділу зовнішньо-економічної діяльності ЗАТ "Капустянський граніт" 24.06.2011 року закрите акціонерне товариство "Капустянський граніт" було перейменовано на публічне акціонерне товариство "Капустянський граніт". 03.04.2015 року позивач був звільнений з посади за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. Позивач зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, у зв'язку з чим, йому не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час в сумі 29875,77 грн. В зв'язку із зазначеним, позивач, вважаючи свої права порушеними просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 29875,77 грн.,та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 травня 2015 року по 17 лютого 2016 року в сумі 32165,54 грн. В судове засідання позивач не з"явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки, поштові повідомлення. Заперечень щодо позову не надав. відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював з 20.11.2006 року працював в ЗАТ "Капустянський граніт" (правонаступником якого є ПАТ "Капустянський граніт "), про що свідчать дані трудової книжки серія [NUMBER] (а.с. 5,6). 03.04.2015 року відповідно до наказу № 25к від 03.04.2015 року позивач був звільнений з посади за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ "Капустянський граніт" станом на 03.02.2016 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед [PERSON] складає 29875,77 грн., середньоденна заробітна плата становить 109.78 грн. (а.с.3,4). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, обов'язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З матеріалів справи вбачається, що у день звільнення [PERSON] між ним та відповідачем спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні не було, що підтверджується довідкою ПАТ "Капустянський граніт" про те, що станом на 03.02.2016 року розмір загальної заборгованості із заробітної плати вказаного товариства перед [PERSON] становить 29875,77 грн.. Факт того, що позивач не виконував трудові обов'язки 03.04.2015 року, а лише був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку, не звільняє відповідача від відповідальності за не проведення з позивачем остаточного розрахунку так, як у зв'язку з виданням наказу про звільнення трудові обов'язки позивача припинилися а так, як в цей день він перебував на підприємстві у зв'язку із звільненням відповідач зобов'язаний був з ним провести остаточний розрахунок. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 01 травня 2015 року по 17 лютого 2016 року. Відповідно до довідки, виданої ПАТ "Капустянський граніт" розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 109 грн. 78 коп Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 01.05.2015 року по 17.02.2016 року, що становить 293 дня в розмірі 32165,54 грн (109,78 грн. х 293 календарних днів = 32165,54 грн.). Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 грн. на користь держави, від сплати якого позивач звільнений. На виконання ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що в частині присудження позивачу виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved