Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У серпні 2020 року Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/450854 від 29.08.2018 року у розмірі 73 896,26 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 29.08.2018 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/450854 з подальшими змінами, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 60 448,09 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42,90% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.05.2026 року. Банк свої зобов`язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за договором станом на 14.05.2020 року виникла заборгованість у розмірі 73 896,26 грн., яка складається з наступного: 63 636,80 грн. - заборгованість за кредитом; 10 259,46 грн. - заборгованість за процентами, яку просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 29.08.2018 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/450854 з подальшими змінами, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 60 448,09 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 42,90% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.05.2026 року. Банк свої зобов`язання виконав повністю. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 14.05.2020 року виникла заборгованість у розмірі 73 896,26 грн., яка складається з наступного: 63 636,80 грн. - заборгованість за кредитом; 10 259,46 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved