Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

11.10.2018 дитячий будинок Хмельницької обласної ради в особі директора звернуся в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у дитячому будинку Хмельницької обласної ради з 04.04.2013 перебувають малолітні діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON]. [INFO]. Діти влаштовані в заклад згідно з клопотання служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації № 212 від 02.04.2013, у зв'язку із складними життєвими обставинами. Діти вже п'ять років перебувають на вихованні у дитячому будинку. За час перебування дітей у закладі батьки періодично 3-4 рази на рік провідують їх, але до адміністрації закладу з питанням повернення дітей на виховання у сім'ю не зверталися. Діти перебувають в дитячому будинку на повному державному утриманні. Батьки не цікавляться життям та здоров'ям своїх дітей, їхнім навчанням, розвитком. Ніякої матеріальної допомоги дітям батьки не надають, що свідчить про те, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Тому позивач просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, та стягнути з них аліменти. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Надіслала заяву про проведення підготовчого засідання без участі представника, позивні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 27). Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнала. Надала суду пояснення, що вона та її чоловік на даний час тимчасово не працюють, а тому не мають коштів на утримання дітей. Вона нещодавно народила ще одну дитину, а тому перебуває у відпустці по її догляду. Живе за рахунок коштів, отриманих як допомогу від держави цій дитині. Відповідач [PERSON] також позов визнав. Пояснив, що їх сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки він і його дружина на даний час не працюють, а тому не мають змоги утримувати дітей. Представник третьої особи органу опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації вважає можливим та доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], на обґрунтування вказаного надав суду висновок від 29.11.2018 № 26-22-2015/2018. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачів і представника третьої особи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов'язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пуктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [INFO] в с. Федірки Волочиського району Хмельницької області народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3, 10). [INFO] в с. Мислова Волочиського району Хмельницької області народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 10). 03 березня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], в результаті чого змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с. 11). У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 4). Згідно з довідки Копачівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 435 від 17.04.2013 склад сім'ї [PERSON] наступний: [PERSON], 2003 року народження, [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 2008 року народження та [PERSON], 2012 року народження (а.с. 9). 02 квітня 2013 року Служба у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації, звернулася з клопотанням до директора дитячого будинку Хмельницької обласної ради з клопотанням щодо влаштування дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. у вказаний заклад, у зв'язку з тим, що їх сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі (а.с. 6). Розпорядженням голови Волочиської РДА № 63/2016-р від 18.01.2016 було надано дозвіл на продовження терміну перебування дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. в дитячому будинку Хмельницької обласної ради терміном на 1 рік (а.с. 8). 25 травня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до директора дитячого будинку Хмельницької області про продовження терміну перебування дітей в дитячому будинку (а.с. 7). Згідно з акту від 08.10.2018 та довідки № 347 від 08.10.2018 дитячого будинку Хмельницької обласної ради діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на вихованні та державному утриманні в дитячому будинку. За період з 19.05.2018 по 06.10.2018 їх батьки [PERSON] та [PERSON] дітей не провідували, не цікавилися їхнім здоров'ям, листів, посилок та грошових переказів дітям не надсилали (а.с. 12-13). Згідно з висновку органу опіки та піклування Волочиської районної державної адміністрації від 29.11.2018 № 26-22-2015/2018, даний орган вважає можливим та доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від свого батьківського обов'язку по вихованню дітей, не спілкуються з ними, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавляться ними та не проявляють до них належної турботи, не забезпечують належно матеріально, що негативно впливає на їх розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батьків по відношенню до дітей, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно дітей. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Крім того, відповідно ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище дітей, а також те, що відповідачі добровільно не надають матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини від їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те що вона є матір'ю 4-х малолітніх дітей, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача [PERSON] у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", тобто в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved