Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

05.01.2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач). В обгрунтування позову зазначила, що проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. В шлюбі в них народився син [PERSON] [INFO] . Через складнощі у відносинах сімейне життя між сторонами по справі погіршились, що призвело до того, що 29.06.2017 року вона подала позов до Шевченківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу з відповідачем, на підставі якої відкрито провадження у справі №466/4753/17 та призначено дату судового розгляду на 28.02.2018 року. Син проживає із позивачкою за адресою [ADDRESS] . Разом з тим [PERSON] зареєстрований за іншою адресою, в [ADDRESS] , а відповідач проживає в [ADDRESS] . Позивачка є військовослужбовцем та перебуває на посаді інспектора відділення спеціального контролю відділу технічного захисту інформації та протидії технічним розвідкам. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 02.10.2017 року №119 позивачка разом із малолітнім сином вибула із зареєстрованого місця проживання [ADDRESS] , та прибула до військової частини [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Без згоди відповідача їй було відмовлено у знятті з реєстрації малолітнього сина [PERSON] .. На її лист-прохання про надання дозволу зняття з реєстрації малолітнього сина, відповідач не надав відповіді, підтвердженням про отримання даного листа відповідачем є поштове повідомлення. Тому вирішила звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву та просить справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направили, будучи належно повідомлені. Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2013 року, на даний час в Шевченківському районному суді м. Львова перебуває у провадженні справа про розірвання шлюбу між сторонами, що підтверджуєжться ухвалою суду від 28 .11.2017 року (а.с.48 -49). Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі являється батьком дитини. (а.с. 14) Як вбачається з клопотання № 116/10/2/5/612 від 04.09.2017 року позивач по справі разом з сином проживає за адресою [ADDRESS] , оскільки [PERSON] проходить військову службу за вказаною адресою (а.с. 19), що також підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 02.10.2017 року № 119 (а.с.18) Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання від 30.10.2017 року, позивачці відмовлено в реєстрації місця проживання сина [PERSON] [INFO] , згідно п.18 постанови КМУ від 02.03.2016 року №207 (а.с.22). Відповідно до вимог ст. 160,161\~СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 11,12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Вимогами ст.ст. 6, 7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Так, п .3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою, при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років, другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Згідно з п.2.3 цього Порядку, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає. Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077від 22.11.2012р., не визначено. Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини ( Батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми Закону. Окрім того суд керується нормою прямої дії, що наведена в ст. 124 Конституції України, згідно якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Оскільки батько дитини не надає згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини і реєстрацію місця проживання дитини за фактичним постійним місцем проживання, то у даному випадку це може бути дозволено на підставі рішення суду. Відтак, вимоги позивача щодо надання дозволу на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання малолітнього сина без згоди батька за зареєстрованим місцем проживання матері необхідно задовольнити. Реєстрація місця проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання матері, ніяким чином не порушує житлові права дитини. Зняття дитини з реєстрації жодним чином не порушить житлові права дитини на квартиру де проживає батько дитини, оскільки квартира в якій проживає відповідач належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 кожному) сторонам по справі, та за бажанням дитини і відповідача по справі дитина в будь - який час зможе користуватись приміщеннями вказаної квартири і без реєстрації свого місця проживання у ній. Згідно ст. 133 ЦПК України, враховуючи те, що позов судом задовольняється у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати які позивачка сплатила при подачі до суду в сумі 704 грн. 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved