Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив визнати інформацію, поширену [PERSON] у зверненні до [PERSON] міської ради Київської області від 22 серпня 2016 року щодо «злигавшись з особами кавказької національності, ігноруючи законодавств України, вийшов за межі здорового глузду, без рішення [PERSON] міської ради Київської області про упорядкування тимчасової торгівлі на території міста Миронівка, за відсутності рішення [PERSON] міської ради Київської області надав дозвіл на встановлення причепа навантаженого баштановими культурами» недостовірною та такою що порочить честь, гідність, ділову репутацію позивача [PERSON]. Визнати інформацію, поширену [PERSON] у зверненні до [PERSON] міської ради Київської області від 22 лютого 2017 року щодо подій 14 лютого 2017 року під час яких «біля 16:05 годин «група осіб в складі, [PERSON] міського голови Київської області [PERSON] та його дружина [PERSON], у робочий час, у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області без сварки, раптово побили його» та «створюють небезпеку громадян при знаходженні у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області яке належить громаді» недостовірною та такою що порочить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON]. Зобовязати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію поширену у зверненнях до [PERSON] міської ради 22 серпня 2016 року та 22 лютого 2017 року шляхом зобов'язання його надати письмове повідомлення на адресу [PERSON] міської ради Київської області. Попередити [PERSON] про наслідки ухилення від виконання судового рішення. Стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та сплачені судові витрати. Мотивував позов тим, що відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання від 12 листопада 2015 року [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області N 02-01-VII визнані повноваження [PERSON] міського голови [PERSON]. На протязі 2016 2017 років відповідач, з незрозумілих для позивача причин, став проявляти до діяльності позивача на посаді міського голови, нездорову цікавість та активність яка межує з публічними приниженнями та образами. Так, 22 серпня 2016 року він звернувся до [PERSON] міської ради Київської області з заявою про перевищення мною владних повноважень в якій зазначив, що я «злигавшись з особами кавказької національності, ігноруючи законодавство України, вийшов за межі здорового глузду, без рішення [PERSON] міської ради Київської області про упорядкування тимчасової торгівлі на території міста Миронівка, … за відсутності рішення [PERSON] міської ради Київської області… надав дозвіл на встановлення причепа навантаженого баштановими культурами…» у звязку з чим вимагав «Скинути із себе корону царя, негайно усунути виявленні порушення та створити комісію по розслідуванню перевищення службових повноважень народного Мера міста Миронівка Київської області, людини чоловічої статі на прізвище Савенко». 22 лютого 2017 року Відповідач звернувся до [PERSON] міської ради, Київської області зі зверненням про забезпечення безпеки громадян [PERSON] міській раді Київської області в якому повідомив, що 14 лютого 2017 року біля 16:05 годин «група осіб у складі, [PERSON] міського голови Київської області [PERSON] та й ого дружина [PERSON] у робочий час у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області без сварки, раптово побили його» та «створюють небезпеку громад при знаходженні у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області яка належить громаді» при цьому, виступаючи від імені невизначеної кількості громадян, права яких він нібито захищає, просив «Забезпечити відвідувачів [PERSON] міської ради Київської області, шоломами, бронежилетами та іншими засобами захисту. Встановити у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області систему відео нагляду та контролю переміщення подружжя [PERSON] міського голови Київської області [PERSON] та [PERSON] [PERSON] міському голові Київської області [PERSON], пройти медичний огляд на визначення розладу стану здоровя». Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має; право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушення та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст. ст.. 270,297 ЦК України відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоровя, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» з подальший змінами та доповненнями юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації тобто такої, яка не відповідає дійсності: г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Ділову репутацію визначено як оцінку діяльності юридичної або фізичної особи, яка ґрунтується на висновках щодо ділових якостей та морального обличчя цих субєктів, дотримання ними вимог законодавства (законослухняність) і належного виконання договірних та інших зобовязань перед діловими партнерами і споживачами. Вважає, що поширення зазначеної інформації Відповідачем невизначеному колу осіб, оскільки заяви адресовані [PERSON] міській раді Київської області, мали на меті опорочення честі і гідності та ділової репутації Позивача. Застосовуючи образи, як то «людина чоловічої статі на прізвище Савенко», Відповідач намагається переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах діяльності Позивача, зокрема в тому, що Позивач, начебто, в чомусь, «винуватий », «продався» за певні принизливі суми «особам кавказької національності», наведені автором у зверненнях. Із звернень до [PERSON] міської ради Київської області від 22 серпня 2016 року та 22 лютого 2017 року вбачаються образливі фрази як то необхідність « [PERSON], пройти медичний огляд на визначення розладу стану здоровя», «скоєння у місті Миронівка Київської області беззаконня, а саме злигавшись з особами кавказької національності. Вийшовши за межі здорового глузду-, із власної вигоди, вважаючи себе царьом --, знищення громадян.» Звернення Відповідача від 22 серпня 2016 року та 22 лютого 2017 року були розглянуті на відповідних засіданнях сесій [PERSON] міської ради Київської області та прийняті рішення. Інформація, яка була поширена Відповідачем не знайшла свого підтвердження у звязку з чим вона підлягає спростуванню. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Неправомірними діями Відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в звязку з тим, що позивач був ображений та принижений . У звязку з неправомірними діями Відповідача стан здоровя позивача значно погіршився та він з 15 лютого 2017 року вимушений був звернутися до комунального закладу [PERSON] районного центру первинної медико санітарної допомоги за наданням медичної допомого де проходив курс амбулаторного лікування з 16 по 20 лютого 2017 року. Розмір моральної шкоди для мене, як [PERSON] міського голови безмежний . Проте враховуючи здоровий глузд та справедливій зазначенні мною обставини та положення ст.23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в правах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, від 31 вересня 1995 рої Постанову Пленуму Верховного Суду від 28 вересня 1990 p. No 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій » з подальшими змінами та доповненнями вважаю, що з відповідача необхідно стягнути на мою користь моральну шкоду яку я оцінюю у 10 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач, який належним чином повідомлений шляхом вручення судового виклику представнику відповідача і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, не зявився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України. В письмових запереченням просив відмовити в задоволенні позову і послався на те , що це є його оціночним судженням, а не інформацією на яку вказує позивач. Судом встановлено , що 22.08.2016 року відповідач [PERSON] подав до [PERSON] міської ради заяву про перевищення владних повноважень слідуючого змісту. Зловживаючи своїм службовим становищем, надівши на себе корону, народний Мер міста Миронівка Київської області, людина чоловічої статі на прізвище Савенко, далі - Савенко, як бувший працівник правоохоронних органів скоює у місті Миронівка Київської області беззаконня, а саме: Злигавшись з особами кавказької національності, ігноруючи законодавство України, вийшовши за межі здорового глузду, без рішення [PERSON] міської ради Київської області про упорядкування тимчасової торгівлі на території міста Миронівка, «Порядку на провадження торговельної діяльності за межами торговельних приміщень на території обєктів благоустрою міста Миронівка Київської області » ( пункт 1, лист [PERSON] міської ради Київської області № 2190 від 15 серпня 2016 року ), за відсутності рішення [PERSON] міської ради Київської області про встановлення мобільних оптових баз баштанними культурами у м, Миронівка Київської області ( пункт 2. піст [PERSON] міської ради .київської області № 2190 від 15 серпня 2016 року), при не визначенні місць для платних стоянок та парковок транспортних засобів у місті Миронівка Київської області (пункт 3, лист | [PERSON] міської ради Київської області №2190 від) 15 серпня 2016 року ), калькуляції вартості торговельного місця на території міста Миронівка Київської області не запроваджено пункт 3, лист [PERSON] міської ради Київської області № 1167 від 13 травня 2016 року) „Савенко по вулиці Михайлівській, надає дозвіл на встановлення, більше однієї доби, причіп д.н.з. - відсутній, навантажений баштанними культурами, який використовується як оптова рознічна торгівля і база для торгівлі вищевказаним товаром та на перехресті вулиці Вертути, причіп д.н.з. АІ 08 67 XT, чим свідомо Савенко створив аварійно небезпечну ситуацію, ( пункт 15.9: 15.10 Правил дорожнього руху України: пункт 6 Закон України «Про дорожній рух») що загрожує життю та здоровю людей. У мене, особисто склалося враження, що Савенко зацікавлений у наданні особам кавказької національності із власної вигоди, вважаючи себе царьом, дозвіл на порушення норм законодавства України та знищенню громадян. Довожу до відома царя Савенко, що пора скинути корону, та негайно усунути вищевказані правопорушення, думати за місто а не за свої власні інтереси. В заяві вимагав скинути з себе корону царя, негайно усунути виявлені порушення, створити комісію по розслідуванню перевищення службових повноважень позивачем. Також судом встановлено , що 22.02.2017 року відповідач [PERSON] подав до [PERSON] міської ради звернення про забезпечення безпеки громадян у [PERSON] міській раді Київської області слідуючого змісту. 14 лютого 2017 року, орієнтовано 16:05 години, група осіб у складі, [PERSON] міського голови Київської області [PERSON] та його дружина Савенко JI. М., які проживають за адресою: [INFO]. [ADDRESS], 08801, у робочий час у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області, що розташована за адресою: вул. Соборності, 48 м. Миронівка, без сварки, раптово побили [PERSON]. У звязку з тим, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення ( злочину) [PERSON] являється потерпілим, а тому на підставі ч. 3 ст. 55 КПК України залучений як потерпілий до кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за № 2017110220000072. Подружжя [PERSON] міського голови Київської області [PERSON] та Савенко JI. М. створили небезпеку громадян при знаходженні у приміщенні [PERSON] міської ради Київської області яке належить громаді. Просив розглянути звернення, забезпечити відвідувачів [PERSON] міської ради шоломами , бронежилетами та іншими засобами захисту, встановити систему відео нагляду для контролю переміщення подружжя, пройти медичний огляд позивачу на визначення розладу стану здоровя. Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободи думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також праве на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст.32 Конституції України) Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч.3). Згідно розяснень п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.471 закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика. оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Частина тексту вказаної заяви, яку позивач вважає поширеною відповідачем інформацією і просить визнати недостовірною як таку яка порочить честь , гідність , ділову репутацію позивача, суд вважає не є інформацією , а є оціночним судженням відповідача яке грунтувалось на переконанні відповідача про незаконність тимчасової торгівлі на території міста Миронівка баштанними культурами у невідведеному для цього в установленому порядку місці , на перехресті , що створює аварійно небезпечну ситуацію і є порушенням вимог п.п.15.9, 15.10 ПДР України та відсутністю , на думку відповідача про зацікавленість позивача із власної вигоди без зазначення в заяві про вид конкретної вигоди, своєчасних дій відповідача по негайному усуненню виявлених порушень. Вказане підтверджується змістом самої заяви та визнанням позивачем в судовому засіданні, що дійсно по цій заяві в день її надходження була заява міської ради до поліції про незаконність тимчасової торгівлі на території міста Миронівка баштанними культурами у невідведеному для цього в установленому порядку місці , на перехресті. Відповідно до ст.26 ч.1 п.44 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради віднесено питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Частина тексту вказаного звернення , яку позивач вважає поширеною відповідачем інформацією і просить визнати недостовірною як таку яка порочить честь , гідність , ділову репутацію позивача, суд вважає не є інформацією , а є оціночним судженням правовою, на думку відповідача, кваліфікацією дій позивача без зазначення статті закону України про кримінальну відповідальність, а також без зазначення суттєвих обставин про механізм спричинення та кількість ненесених йому ударів відповідно до положень дизпозиції ст.126 ч.1 КК України, без зазначення про наявність вироку суду і з вказанням про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні у встановленому КПК України порядку, що підтверджується змістом вказаного звернення та повідомленням слідчого про кримінальне провадження. Відповідно до ст.40 Конституції України, ст.7 ЗУ « Про звернення громадян» відповідач має право на звернення до органів державної влади . Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст.7 ЗУ « Про звернення громадян» , звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Посилання позивача на постанову старшого слідчого від 14.09.2017 року про закриття кримінального провадження по заяві відповідача про його побиття позивачем та його дружиною суд вважає не є достатнім доказом на підтвердження поширенням відповідачем недостовірної інформації, так як за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину передбачена кримінальна відповідальність по ст. 383 ч.1 КК України, чим фактично обґрунтовується позов в цій частині, але позивачем не надано допустимого доказу вироку суду. Положення ст.23 ЦК України передбачають слідуюче: ч.1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; ч.2 Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не довів спричинення йому моральної шкоди шляхом приниженні відповідачем його честі та гідності, а також ділової репутації . Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має; право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушення та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст. ст.. 270,297 ЦК України, відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоровя, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Позивач не довів порушення його прав, що регулюється вказаним законодавством А тому в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed