Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому просила: 1. Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 0.0603 га кадастровий № 2625882900:08:001:0119 та садовий будинок, побудований на пій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 2. Припинити право власності [PERSON], ІПН [NUMBER] на земельну ділянку площею 0.0603 га (кадастровий № 2625882900:08:001:0119) та садовий будинок, побудований на цій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 3. Визнати за [PERSON] ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль Peugeot Partner Teree 2011 року випуску. 4.\~\~ Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль ЛУАЗ 969 1991 року випуску. 5.\~\~\~\~ Стягнути з [PERSON], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що є різницею у вартості спільного майна, у розмірі 53 300,00 грн. 6.\~\~\~\~ Визнати за [PERSON] право власності на частину банківського вкладу (депозиту) у розмірі 4000 доларів США та нарахованих на цю суму відсотків. 7.\~\~\~\~ Стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] ІПН [NUMBER], 4000 доларів США та нарахованих на цю суму відсотків, що становить 2/3 частини банківського вкладу (депозиту). У звязку з частковим добровільним врегулюванням спору, необхідність у підтриманні позовних вимог в редакції, заявленій в позовній заяві відпала, у звязку із чим Позивач від частини позовних вимог відмовилась, подавши заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила: 1. Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності в цілому на земельну ділянку площею 0.0603 га кадастровий № 2625882900:08:001:0119 та садовий будинок, побудований на пій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 2. Припинити право власності [PERSON], ІПН [NUMBER] на земельну ділянку площею 0.0603 га (кадастровий № 2625882900:08:001:0119) та садовий будинок, побудований на цій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 3. Визнати за [PERSON] ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль Peugeot Partner Teree 2011 року випуску. 4.\~\~ Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль ЛУАЗ 969 1991 року випуску. Відповідачем подано заяву про визнання зменшених позовних вимог, наслідки застосування даної заяви йому відомі і зрозумілі, просив розглядати справу у його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог пояснення Позивача, заяву Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 23 листопада 1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Івано- Франківського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 1552. ( а.с.10) Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 15 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а.с.11-13). У шлюбі народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка залишилась проживати з Позивачем.( а.с.10). За час шлюбу Позивач з Відповідачем набула наступне майно: 1.\~\~\~Автомобіль Peugeot Partner Teree 2011 року випуску, який зареєстрований на імя відповідача 12.12.2012, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України, вартість якого становить 213 200,00 грн. 2.\~\~Автомобіль ЛУАЗ 969 1991 року випуску, який зареєстровано на імя відповідача 10.07.2014р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України, вартість якого становить 26 600,00 грн. 3.\~\~Дачу, а саме: земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0.0603 га (кадастровий № 2625882900:08:001:0119), на якій збудований садовий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство Райдуга". Право власності на вказаний будинок зареєстровано за Відповідачем, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.12.2016\~\~ № 77009946, вартість якого становить 186 500,00 грн. Загальна сума вартості майна, придбаного за час шлюбу становить -426 300,00 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної :умісної власності. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при зозгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У 2014 році Позивач продала за 48 995,00 грн. свою дачну земельну ділянку площею 0.0570 га, що розташована на території Черніївської сільської ради Тисменицького району, яка їй передана у приватну власність на підставі рішення Черніївської сільської ради від 22.12.1993 року, тобто, ще до шлюбу з Відповідачем (підтверджується копіями державного акту та договору купівлі- продажу земельної ділянки, що додаються). Отримані кошти Позивач обміняла на долари США, що на той час становило 4000 доларів. Офіційний курс долара США, згідно даних офіційного сайту Національного банку України, станом на 27.06.2014 становив - 1182.3346 грн. за 100 доларів. До особистих коштів Позивача (у розмірі 4000 доларів США), які Позивач отримала в результаті продажу вищезазначеної земельної ділянки, Відповідач доклав ще 2000 доларів США і вніс їх (в сумі - 6000 доларів США) на депозитний рахунок в банку. Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, частина грошових коштів, в сумі 4000 доларів США, покладені Відповідачем на депозитний рахунок у банку, є її особистою приватною власністю. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з вимогою повернути їй зазначені кошти, проте він відмовляється це робити, у звязку з чим Позиваач змушена звернутися до суду із вимогою про їх повернення. Договору банківського вкладу (депозиту) та інших -правовстановлюючих документів на вищевказане майно у неї немає, оскільки Відповідач їх забрав. Про порядок поділу вищезазначеного майна Позивач з Відповідачем не домовилась. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю ;:ж ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 30 вищезгаданого Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що інтереси неповнолітніх дітей або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Вважаю, що буде законно, доцільно та справедливо присудження мені дачної земельної ділянки, а відповідачу транспортних засобів з огляду на вищевказані правові норми та на наступні обставини: -\~\~\~\~\~\~\~ транспортні засоби та дачна земельна ділянка, що нам належать, є неподільними речами і провести їх поділ без втрати цільового призначення неможливо; -\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач користується транспортними засобами; -\~\~\~\~\~\~\~\~ з Позивачем залишилася проживати їхня з Відповідачем неповнолітня дитина, якою Позивач постійно опікується та яку виховує. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день їй не вистачає коштів для належного її утримання. На дачній земельній ділянці Позивач вирощує овочі, і це дає можливість забезпечити дочці здорове харчування, що так необхідно для її фізичного розвитку. В літній період дочка має можливість, перебуваючи на дачі, оздоровитися та відпочити. Зважаючи на це дача мені потрібна більше. Окрім того, при такому розподілі майна в подальшому не виникатиме проблем щодо користування спільним майном та розпоряджання часткою у майні (у разі присудження часток у майні). Тобто, такий розподіл майна реально вирішить проблему та відповідатиме інтересам обох сторін. В той же час, як встановлено Судом, вищевказане майно придбано подружжям за час шлюбу. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: 1.Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності в цілому на земельну ділянку площею 0.0603 га кадастровий № 2625882900:08:001:0119 та садовий будинок, побудований на пій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 2. Припинити право власності [PERSON], ІПН [NUMBER] на земельну ділянку площею 0.0603 га (кадастровий № 2625882900:08:001:0119) та садовий будинок, побудований на цій ділянці, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький р-н., с. Марківці, садово-городнє товариство "Райдуга". 3. Визнати за [PERSON] ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль Peugeot Partner Teree 2011 року випуску. 4.\~\~ Визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на автомобіль ЛУАЗ 969 1991 року випуску. На підставі викладеного,

Outcome: approved