Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

09.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда , який помер [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно: ј частина квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем майна, що залишилося після смерті [PERSON] за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України є він, син померлої, однак спадщину не прийняв та йому не було відомо про наявність спадкового майна. Також, спадкоємцем є відповідачка, дочка померлої [PERSON] , яка прийняла спадщину. Батько померлої [PERSON] також прийняв спадщину після смерті своєї дочки [PERSON] , але не оформив на своє ім`я. [INFO] помер його дід та батько [PERSON] [PERSON] . Він, [PERSON] , внук померлого [PERSON] , є спадкоємцем у відповідності до ст. 1265 ЦК України. Також спадкоємцем є відповідачка, внука померлого [PERSON] . Інших спадкоємців та утриманців у померлого передбачених законом немає. Вказує, що він не звернувся у шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як я йому не було відомо про те, що після смерті його діда є спадкове майно. Про наявність спадкового майна, яке [PERSON] прийняв як спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформив на своє ім`я, а саме ј частина квартири [ADDRESS] , йому стало відомо в серпні місяці 2021 року в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі при відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] та його батька [PERSON] , який також був співвласником спірної квартири. Зазначає, що йому не було відомо, що його мати [PERSON] була співвласником квартири. Про це йому повідомив державний нотаріус Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. Додає, що спадкоємець [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] не заперечує щодо оформлення мною права власності на спадкове майно. Також, 11.11.2021 року він звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак згідно постанови державного нотаріуса №292/02-31 від 11.11.2021 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] а тому, змушений з даним позовом звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні дані. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). До спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметри якого є реєстрація спадкової справи спадкодавця [PERSON] витяг №67257582 від 11.11.2021 року (а.с.7). До спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметри якого є реєстрація спадкової справи спадкодавця [PERSON] витяг №7738225 від 14.12.2006 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] батько та [PERSON] мати (а.с.9). Свідоцтво про право власності від 17.12.1998 року видане [PERSON] посвідчує, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності (а.с.13). Постановою Кіцманської державної нотаріальної контори №292/02-31 від 11.11.2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття ним спадщини (а.с.11). Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, тому слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що не знав про наявність спадкового майна, а тому не звернувся в шестимісячний термін по смерті діда до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню. В матеріалах справи наявна заява відповідача про те, що вона не заперечує проти задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від30травня 2008року №7" про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved