Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

02.04.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним цивільним позовом до відповідача Кам’янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, за з яким просила ухвалити судове рішення визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку площею 6,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам’янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що зазначена земельна ділянка належала її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті вона своєчасно звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини – державного нотаріуса Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори та прийняла у спадок все належне за життя майно і навіть встигла одержати 17.01.2014 року свідоцтво про право на спадщину – Ѕ частини квартири у м. Севастополі. Однак, свідоцтво про право на спадщину на вищевказану спірну земельну ділянку одержати не встигла, оскільки з 20.02.2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначені тимчасово окупованими територіями, тому нотаріусом їй у подальшому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку. Крім того, було втрачено оригінал державного акту, що посвідчував право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку. Наголосила, що оформити свої спадкові права на дану земельну у зв’язку з даними обставинами наразі не представляється можливим, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засідання представник позивачка [PERSON], посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заявлені [PERSON] вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач, Кам’янська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, втім сільським головою направлено на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільської ради, зазначивши в заяві про визнання позовних вимог позивачки. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, хоча про дату, час, і місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про причину такої неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за відсутності представника відділу до суду не надходило. Вислухавши пояснення представника, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно фотокопії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 02.04.2003 року, громадянці [PERSON], належала земельна ділянка, площею 6,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам’янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.17). [INFO] року в м. Севастополі померла [PERSON] (а.с. 16). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори за заявою позивачки, дочки спадкодавця, [PERSON], було заведено спадкову справу № 55178901 (номер у нотаріуса 260/2013), згідно даних якої вбачається, що остання своєчасно прийняла спадщину, більш того, встигла одержати від вказаного нотаріуса 17.01.2014 року свідоцтво про на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [NUMBER], яка розташована у будинку [ADDRESS] (а.с.18, 19, 20, 21). Між тим, позивачка не встигла оформити свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку у зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим. Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до приписів ч.1 ст. 5 цього Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. В підготовчому засіданні достовірно встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, не може реалізувати свої спадкові права через тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1298 ЦК України встановлене загальне правило про строки видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якого свідоцтво може бути видане після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1296 Кодексу визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена (підпункт 4.10 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2014 №1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» було зобов'язано осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації, протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Між тим, як видно з повідомлення приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. від 01.03.2019 року Документи нотаріального діловодства та архіву державними нотаріальними конторами та/або приватними нотаріусами, які здійснювали нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались (а.с.30). Відтак, оформлення спадкових прав у випадку наявності заведеної спадкової справи на території АРК та м. Севастополя в порядку, встановленому пунктами 16.4-16.7 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5 - тимчасово обмежено. Згідно ст.ст. 316, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. ст.1216, 1217, 1218, 1225 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу вимог ч.1 ст.1268 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції до 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець втратив оригінал вищезгаданого державного акту, про що свідчить відповідне оголошення в районній газеті «Вперед» від 01.04.2019 року (а.с. 28), що відповідно також перешкоджало позивачці [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Крім цього, з набранням чинності 01.01.2013 року окремих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» припинено видачу державних актів про право власності на землю, в тому числі і видачу державних актів за заявою спадкоємців в замін тих актів, які втрачені чи зіпсовані. Таким чином, зважаючи на те, що власник земельної ділянки, [PERSON], померла, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємці за законом не мають можливості згідно з чинним законодавством, взамін втраченого державного акту на право власності на землю, отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно. При судовому розгляді справи судом достеменно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала за життя спірна земельна ділянка, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями після її смерті (а.с. 22-27, 29). Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємницею за законом першої черги після смерті матері [PERSON], в силу положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України має право на успадкування належної останньої вищезазначеної земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved