Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

01 жовтня 2019 року ФОП [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення із [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 9500 грн та сплачений судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5700 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 22 жовтня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1188928, згідно умов якого страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 17 жовтня 2015 року за участю автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 2108» д.н.з. [NUMBER] сталася дорожня транспортна пригода. На підставі страхового акту №ОЦ/039/000/16/0098 від 29 листопада 2016 року ПрАТ «УПСК» власнику автомобіля «ВАЗ 2108» виплачено 9500 грн страхового відшкодування. На підставі договору №02/08/2019 від 02 серпня 2019 року ПрАТ «УПСК» передала своє право вимагати відшкодування у порядку регресу завданих збитків ФОП [PERSON] . Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. 18 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 09 грудня 2019 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Разом з цим, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280, 284 ЦПК України, з метою забезпечення права відповідача на перегляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 22 жовтня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1188928, згідно умов якого ПрАТ «УПСК» узяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за заподіяну шкоду. 17 жовтня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак [NUMBER] . Так, вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 287 КК України, в зв`язку з тим, що останній 17 жовтня 2015 року, достовірно знаючи, що [PERSON] не має водійського посвідчення та не має права керувати легковим автомобілем, будучи відповідальним за експлуатацію автомобіля "ВАЗ 2101" д.н.з. [NUMBER] , допустив до керування вищевказаним автомобілем [PERSON] , тим самим порушив п. 1.5 ПДР. В результаті цього, [PERSON] близько 13:30 год. під час виїзду з проїзної частини вул. Халтуріна на проїзну частину вул. Орджонікідзе , не маючи достатніх навичок керування автомобілем, починаючи рух, різко натиснув на педаль відкриття дросельної заслінки, внаслідок чого, автомобіль занесло вліво, він втратив контроль за його рухом та почав рухатись з прискоренням в зустрічному напрямку по проїзній частині з одностороннім рухом вул. Орджонікідзе м. Шостка і подолавши певну відстань в районі буд. 4 зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] , який знаходився в нерухомому стані біля лівого краю проїзної частини, чим порушив вимоги пункту 12.1 ПДР. З копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ 2108 р.н. [NUMBER] вбачається, що даний автомобіль належить [PERSON] . Крім того, як вказано у вироку, ухвалою суду від 17.03.2016 року неповнолітнього [PERSON] визнано винним за ст. 286 ч.1 КК України та застосовано відносно ноього примусові заходи виховного характеру. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості на той момент неповнолітнього [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 17 жовтня 2015 року є встановленим і доказуванню не підлягає. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № ОЦ/039/000/16/0098 від 30 листопада 2016 року, ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «ВАЗ 2108» - [PERSON] , у розмірі 9500 грн, що підтверджується платіжним дорученням №661 від 30 листопада 2016 року. З огляду на вищевикладене у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/1188928. Відповідачу 29 серпня 2017 було направлена претензія про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога осталась без уваги відповідача та грошові кошти в порядку регресу повернені не були. 02 серпня 2019 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем « [PERSON] », (новий кредитор) укладено Договір № 02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АІ/1188928 від 22 жовтня 2014 року. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Позов суд вважає обґрунтованим, оскільки: Ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у пунктах 26,27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункту 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як встановлено судом, спричинив дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] , який керував транспортним засобом без права на керування. Останній на той час був неповнолітнім. Станом на день подачі позову відповідачу виповнилось 18 років. Згідно ч. 1 ст. 1180 ЦК України, шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі та стягує з відповідача суму завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 9500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, серед яких судовий збір у розмірі 768, 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5700 грн.

Outcome: approved