Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою доТериторіальної громади в особі Перопавліської сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа: Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно Куп'янського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності, посилаючись на те, що вони мешкають в будинку, який побудований [PERSON] у 1965 р., і розташований за адресою [ADDRESS], однак право власності на даний будинок за ними не зареєстровано. 29.05.2013 р. Згідно рішення Петропавлівської сільської ради № 38, їм було вирішено, видати бланк свідоцтва про право власності на житловий будинок та звернутися у державну реєстраційну службу для проведення державної реєстрації права власності на будинок, кожному з них в рівних долях. При зверненні до Державної реєстраційної служби їм було роз'яснено, що вони можуть зареєструвати право власності на будинок на підставі технічного паспорту на будинок, а також документу підтверджуючого право власності або користування землею, або витягу з Державного земельного кадастру про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки,оскільки будинок побудований до 08.08.1992 р. При зверненні до управління держземагенства у Куп'янському районі Харківської області з заявою про оформлення технічної документації із землеустрою та видачі їм витягу з державного земельного кадастру про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки, в цьому позивачам було відмовлено, у зв'язку з відсутністю в них правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому вони звернулися до суду за захистом своїх прав. Позивачі в судове засідання не з'явилися надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Територіальної громади в особі Перопавліської сільської ради Куп'янського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, надіславши до суду лист про розгляд справи без його участі проти задоволення позову не заперечував. Третя особа представник Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно Куп'янського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився надав до суду заяву , в якій також просив розглянути справу без його участі, розгляд даного питання залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS], вбачається, що вказаний будинок був побудований у 1965 р. (а.с. 3-5). Рішенням Петропавлівської сільської ради № 38 від 29.05.2013 р., було вирішено, заповнити та видати бланк свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою [ADDRESS], на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних долях кожному. Також було вирішено заявникам звернутися до Державної реєстраційної служби України для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок за вищевказаною адресою. (а.с. 2) Довідкою Петропавлівскього сільського голови № 219 від 27.01.2014 р. підтверджується, що згідно погосподарської книги виконкому сільської ради, значиться жилий будинок, який розташований в [ADDRESS], який був побудований [PERSON] на підставі відповідних дозволів. (а.с. 36). Згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва. На момент завершення будівництва будинку та споруд - 1965 рік - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію. Пізніше Радою Міністрів Української РСР була ухвалена Постанова від 12 березня 1981 року №125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Відповідно до п.п. «к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом. У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року; Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. За даними технічного паспорту, складеного станом на 12.07.2013 року, об'єкти стосовно яких заявлено позов: основне приміщення літ. «А» - житловий будинок, літ.«а» - веранда, літ. «а1, а2» - сіни, кладова, літ. «а3» - веранда, літ. «б» - сарай, літ. «в» - погріб, літ. «г» - погріб, № 1- огорожа, № 2 - ворота, збудовані до 1992 року, і не є самовільними будовами. Після прийняття Верховною Радою 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Так згідно з п. 44. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку). Державна архітектурно-будівельна інспекція України в Листі від 01 вересня 2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» зазначила, що вирішення питання набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, збудовані до 5 серпня 1992 року, наразі вивчається з метою врегулювання на законодавчому рівні. З цією метою на розгляд до ВРУ був внесений законопроект №2252, покликаний врегулювати питання оформлення права власності на нерухоме майно, що завершене будівництвом до 05 серпня 1992 року. На час подачі цього позову до суду закон не прийнятий. Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Разом з тим, жодним з наведених нормативних актів та відомчих роз'яснень не передбачена можливість оформлення права власності на житловий будинок, без наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташований такий житловий будинок. Таким чином, позивачі на даний час не мають можливості оформити належні їм на праві приватної власності будівлі та споруди у позасудовому порядку. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, та вважає можливим визнати за позивачами право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved