Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

10.04.1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Бундурівській сільській раді Гайворонського району Вінницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER]. Від даного шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя у сторін не склалося, так як вони різні за характерами та звичками люди, що призвело до розпаду сім'ї. Спору відносно поділу спільно нажитого майна немає.Відповідач відмовляється в добровільному порядку з'явитись в органи РАЦС для розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем10.04.1992 року у Бундурівській сільській раді Гайворонського району Вінницької області, актовий запис №2, згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 28.11.2017 року, ухвалою від 29.11.2017 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 25.01.2018 року відповідно до вимог ЦПК України в редакції станом на день відкриття провадження. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.04.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Спір відносно поділу спільно нажитого майна відсутній. Позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Сімейні стосунки сторін не склались. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Ст. 113 цього ж кодексу визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягають на розлученні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved