Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

13.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, згідно з яким просив припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Коцюбинського, буд. 18 в м. Новий Буг Миколаївської області та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він одержав у спадок за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.12.2009 року, житловий будинок № 18 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Коцюбинського в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак, будучи власником вказаного будинку, він не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок продовжує, перебуває у власності [PERSON] - чоловіка [PERSON], який наразі помер, а тому посилаючись на приписи ст.ст. 120, 140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки [PERSON], просив припинити право власності останнього на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та визнати таке право за ним. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, предявлений до міської ради позов визнала повністю і не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON] державною нотаріальною конторою Миколаївської області 12 липня 2017 року, позивач [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 2009 року, житловий будинок № 18 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Коцюбинського в м. Новий Буг, Миколаївської області (а.с. 8). Відповідні відомості про набуття права власності на вказаний будинок були також внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.07.2017 року за № 21353086 (а.с.9). Однак, за вказаним свідоцтвом про право на спадщину був успадкований лише будинок, питання про прийняття у спадок земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при оформленні спадкових прав позивачем не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га, яка приватизована попереднім її власником [PERSON], та значиться за ним відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 024856, виданого 11.03.1997 року [PERSON] міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 26.08.1994 року за № 351 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 18 квітня 1999 року у віці 69 років в м. Новий Буг Миколаївської області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ФП №094940, видане [PERSON] районним відділом РАГС Миколаївської області 20.04.1999 року. Таким чином, у звязку набуття позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок, спливу більш як вісімнадцятирічного строку після смерті [PERSON] та не прийняття спадкоємцями після його смерті земельної ділянки на якій розташований цей будинок (присадибна земельна ділянка), - суб'єктивне право громадянина [PERSON], який володів спірною земельною ділянкою на праві власності, згідно вимог ч. 1 ст. 120, п. "б" ст. 140 ЗК України вважається припиненим. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача [PERSON] щодо припинення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку та визнання за [PERSON] права власності на цю земельну ділянку обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved