Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

12.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду в окремому провадженні із заявою за участі заінтересованої особи Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просила встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Первомайськ Луганської області. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який [INFO] помер на тимчасово окупованій території України у м. Первомайськ Луганської області, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причини смерті №238 від 01.04.2020 року, виданій так званим "Стаханівським відділом судово-медичної експертизи", а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №159, виданим 07.04.2020 року так званим "відділом ЗАГС Первомайського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР". Оскільки [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, тому [PERSON] не має можливості отримати документи про смерть батька від органів державної влади України. Так, Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] . Встановлення факту смерті батька необхідно [PERSON] для отримання свідоцтва про його смерть, щоб в подальшому отримати допомогу на поховання та прийняти спадщину. Для цього [PERSON] звернулася до суду за зареєстрованим місцем свого проживання на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області із зазначеною заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] [INFO] у м. Первомайськ Луганської області. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву в повному обсязі, просила її задовольнити з наведених в ній підстав. Показала суду фотокартки з похорон батька [PERSON] , що відбулися [INFO] у м. Первомайськ Луганської області. Заінтересована особа Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання свого представника не направили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч1. ст.315 ЦПК України). Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. (ст.316 ЦПК України). В ст.317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.02.1977 р. Первомайським відділом РАГС Ворошиловградської області, актовий запис №68, а також свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 12.01.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис №10. [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у м. Первомайськ Луганської області, про що так званим "Стаханівським відділом судово-медичних експертиз" 01.04.2020 р. видано лікарське свідоцтво про смерть №238 та довідку про причини смерті, якою є постінфарктний кардіосклероз. Згідно з приєднаним до заяви свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07.04.2020 р. на окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, проведено реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , місцем смерті якого зазначено м. Первомайськ, дата смерті [INFO] . Зазначений документ про смерть видано на тимчасово окупованій території, тому він не прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Так, 20.05.2020 р. Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовив заявнику [PERSON] в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку із поданням нею документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, бланк свідоцтва про смерть не відповідає формі та зразку опису, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2010 №1025. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. У п.13 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно ст.1 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Згідно Указу Президента України від 07.02.2019 року №32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», м. Первомайськ Луганської області є тимчасово окупованою територією. В статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», передбачено, що згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей" на строк до 31 грудня 2020 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України Відповідно до статті 2 зазначеного Закону, правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. (ст.2 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»). Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року №9-697/0/4-17 вказано, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст.257-1 ЦПК. У справі Cyprus v. Turkey (§§ 91-94) ЄСПЛ постановив, що «зобов`язання не брати до уваги акти факти фактичних утворень не є абсолютним. Життя на відповідній території продовжується для його мешканців. Це життя має бути терпимим, і права мешканців повинні захищатися фактичними органами влади, у тому числі судами; і в інтересах мешканців, акти цих органів не можуть просто ігноруватися третіми державами і міжнародними організаціями, зокрема, судами, у тому числі цим Судом. Інший підхід був би рівнозначним позбавленню мешканців території їхніх прав кожного разу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх мінімальних прав». Отже, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Первомайськ Луганської області, тому його донька [PERSON] позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті батька у позасудовому порядку. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, для оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька. З огляду на наведене, суд вважає, що заява про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved