Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

09 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 серпня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстаційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №267. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Сімейне життя між сторонами не склалося. Сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки. Фактично сім`я розпалась, подальше спільне проживання та примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач вказує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, на утриманні інших дітей немає, тому позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем та присуджує до стягнення з відповідача в користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону,з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, з огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивач при подачі до суду позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved