Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг за кредитним договором № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. у розмірі 10 893,11 грн. [PERSON] проти позову заперечила, посилаючись на те, що вона дійсно уклала з Банком кредитний договір № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. на суму у розмірі 4 952,00 грн., проте цю суму грошових коштів Банк їй не видав. Судом з'ясовано, що між Банком та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р., відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 4 952,00 грн., а Позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (а. с. 5 - 6). У якості однієї з суттєвих підстав позову Банк посилається на те, що [PERSON] на виконання кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. отримала кредит у розмірі 4 952,00 грн. Суд зазначає, що згідно з пунктом 1.2 кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. Банк надає кредит строком на п'ятдесят місяців, датою видачі є дата видачі коштів у готівковій формі через касу Банку (при видачі кредиту готівкою) та списання коштів з рахунку Банку (при безготівковому переказі коштів). При цьому пунктом 1.3 кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. передбачено, що кредитні кошти у належній до виплаті частині видаються Позичальнику в готівковій формі через касу Банку. Таким чином, зі змісту пунктів 1.2 та 1.3 кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. випливає, що Банк зобов'язався надати кредит [PERSON] в готівковій формі через касу, датою видачі кредиту є дата видачі коштів у готівковій формі через касу. Ухвалою від 03.07.2014 р., зважаючи на заперечення [PERSON] проти отримання кредиту (грошових коштів), Банк було зобов'язано подати докази видачі [PERSON] через його касу коштів у готівковій формі (а. с. 52). На виконання цієї ухвали Банк надіслав лист від 11.07.2014 р. № 12.2-03/109499, у якому, зокрема, зазначив, що касовий ордер про видачу кредиту від 13.02.2012 р. відсутній, оскільки за погодженням з [PERSON] він був направлений на погашення заборгованості та повного закриття кредитного договору № А61.118.70037 від 18.11.2008 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством Плюс Банк", правонаступником якого є Банк (а. с. 55). Ухвалою від 28.07.2014 р. Банк було зобов'язано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали надати докази погодження [PERSON] направлення коштів за кредитним договором № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. на погашення заборгованості та повне закриття попереднього кредитного договору № А61.118.70037 від 18.11.2008 р. (а. с. 66). Копія цієї ухвали була одержана Банком 18.09.2014 р. (а. с. 75), однак станом на 06.10.2014 р. Банк витребуваних нею доказів не подав, про причини їх неподання не повідомив. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку,що [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. через касу Банку не отримувала, згоди на направлення цих коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № А61.118.70037 від 18.11.2008 р. не надавала. При цьому суд звертає увагу на те, що умовами кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. не передбачалось, що кредит по ньому надається на погашення заборгованості за кредитним договором № А61.118.70037 від 18.11.2008 р. Тобто Банк, в порушення пункту 1.3 кредитного договору № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р., кредитні кошти [PERSON] через касу не видав, а в односторонньому порядку направив ці кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № А61.118.70037 від 18.11.2008 р. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, з боку Банку мало місце порушення зобов'язання за кредитним договором № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р. Частинами першою - третьою статті 538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Враховуючи викладене, [PERSON] у зв'язку з невиконанням Банку обов'язку, передбаченого кредитним договором № Л69.188.72636 від 13.02.2012 р., надати їй кредитні кошти через касу, має право зупинити виконання свого обов'язку за цим договором (обов'язку повернути кредит разом з процентними платежами), відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Беручи до уваги вказане, у задоволенні позову Банку необхідно відмовити.

Outcome: dismissed