Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

І. Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до Фермерського господарства "Шевченко", [PERSON] районної державної адміністрації, в якому просить: 1.Стягнути на її користь з відповідачів 81596,92 грн.; 3% річних за користування чужими коштами в сумі 5708,4 грн.; збитки від інфляції в сумі 2003,10 грн., а всього 89 308,42 грн. 2. Розірвати договір від 08.07.2011 р. (реєстровий номер 122560004002354 від 20.12.2012р.) оренди земельної ділянки площею 5,044 га кадастровий номер 1225655100020030021, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, [PERSON] селищна рада, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством "Шевченко". 3. Зобов'язати [PERSON] районну адміністрацію не пізніше 5 робочих днів з дати набрання чинності рішення суду передати позивачу оригінал договору від 08.07.2011р. та оригінали всіх додатків (додаткових угод тощо) до нього та листування щодо нього (реєстровий номер договору оренди 12256004002354 від 20.12.2012р.) відносно земельної ділянки площею 5,044 га кадастровий номер 1225655100020030021, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, [PERSON] селищна рада, укладений між [PERSON] районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством "Шевченко". 4. Стягнути з відповідачів судовий збір. 1.На обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 08.07.2011 року між [PERSON] районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством "Шевченко" був укладений договір оренди земельної ділянки (невитребувані паї) площею 5,044 га кадастровий номер 1225655100020030021, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, [PERSON] селищна рада. Реєстрація договору проведена відповідно із чинним на той момент Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Строк оренди (дії договору) з 08.07.2011 р. по 08.07.2026 року. 13.02.2015 року невитребуваний пай, який є предметом даного договору оренди був переданий у власність [PERSON]. 02.05.2016 року [PERSON] померла та дана земельна ділянка перейшла у власність позивача на підставі свідоцтва про право власності за заповітом. Про заміну кредитора у договорі оренди на [PERSON] відповідачі, в тому числі і фермерське господарство, були офіційно повідомлені. Про заміну кредитора у договорі оренди на [PERSON] директор фермерського господарства був також офіційно нею повідомлений письмово рекомендованим листом від 07.07.2017 року про внесення змін до договору оренди. 25.05.2017 року відповідачу № 2 вона також направила лист про внесення змін у договір оренди в частині найменування орендодавця та платіжних реквізитів. У внесенні змін [PERSON] районною державною адміністрацією відмовлено без поважних причин. Станом на день подачі цієї позовної заяви оригінал договору оренди земельної ділянки або належним чином нотаріально завірена його копія ні [PERSON], ні їй, [PERSON] районною державною адміністрацією наданий не був. В оплаті орендної плати за земельну ділянку орендарем - директором фермерського господарства було категорично відмовлено як [PERSON], так і їй. Отже, орендар, на її думку, протягом з 13.02.2015 року по теперішній час користується чужою земельною ділянкою і категорично умисно відмовляється сплачувати орендну плату за неї. Відсутність оригінала договору оренди або нотаріально посвідченої його копії здійснює перешкоди їй у можливості внести зміни до нього в реєстр в частині орендодавця. 2. В запереченні на позов представник відповідача СФГ "Шевченко" - [PERSON] позовні вимоги не визнає повністю. Посилається на те, що на теперішній час умови договору оренди земельної ділянки ним виконуються: орендна плата сплачується на рахунок бюджета [PERSON] селищної ради, ділянка використовується за цільовим призначенням, строк дії договору до 08.06.2026р. А тому підстав для його розірвання в односторонньому порядку він не вбачає. Крім того вказує, що жодних повідомлень про зміну власника спірної земельної ділянки ні від [PERSON], ні від [PERSON] РДА він не отримував. Не заперечує укласти договір оренди земельної ділянки на тих самих умовах з [PERSON] Також вважає, що жодних правових підстав для стягнення збитків з СФГ "Шевченко" немає, оскільки розпорядником земельної ділянки, на його думку, є [PERSON] РДА. ІІ. У судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи позовної заяви. Представники відповідача СФГ "Шевченко" - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] також позовні вимоги не визнав. При цьому вказав суду на те, що орган, який він представляє, являється неналежним відповідачем у даній справі, оскільки жодного відношення до договору оренди з моменту передачі невитребуваного паю у власність [PERSON], а саме з 13.02.2015р., райдержадміністрація немає, відповідно відсутні правові підстави стягнення з неї збитків та передачі позивачу оригіналу договору оренди від 08.07.2011р., адже позивач не являється стороною даного договору і на даний час цей договір припинений. Крім того, суду зазначив, що [PERSON] районна державна адміністрація не повідомила належним чином СФГ "Шевченко" про отримання свідоцтва про право власності [PERSON] на орендовану ним земельну ділянку. ІІІ. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017р. забезпечено позов [PERSON] шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі і споруди загальною площею 163,3 кв.м., що розташовані в смт.Царичанка, вул.Робоча,5 Б Дніпропетровської області та належать СФГ "Шевченко" на підставі свідоцтва про право власності. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.12.2017р. клопотання позивача [PERSON] задоволено, прийнято до розгляду збільшені позовні вимоги та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 1. Судом встановлено, що 08.07.2011 року між [PERSON] районною державною адміністрацією та селянським фермерським господарством "Шевченко" був укладений договір оренди земельної ділянки (невитребувані паї) площею 5,044 га кадастровий номер 1225655100020030021, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, [PERSON] селищна рада, який зареєстрований у відділі Держкомзему у [PERSON] районі 20.12.2012р. Сторонами договору є [PERSON] районна державна адміністрація (Орендодавець) та Селянське (фермерське) господарство "Шевченко" (Орендар). Відповідно до п.8 Договору, він укладений на п'ятнадцять років. Зазначена земельна ділянка 13.02.2015р. була передана у власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 13.02.2015р серія СТА 515070. Після смерті [PERSON] власником земельної ділянки стала [PERSON] - позивач, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19.05.2017р. серія НВІ 721991. 25 травня 2017р. [PERSON] зверталась до С(Ф)Г "Шевченко" із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки у зв'язку із заміною її власника та відповідно до копії рекомендованого повідомлення, С(Ф)Г "Шевченко" дану заяву та додаткову угоду до неї отримав 30.05.2017р. Крім того, 04.08.2017р. позивачем була направлена претензія на адресу [PERSON] РДА та С(Ф)Г "Шевченко", яку відповідно до копій рекомендованих листів райдержадміністрація отримала 16.08.2017р., а [PERSON] не була вручена у зв'язку з відмовою адресата від одержання. 2. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв)" від 05.06.2003р. нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] свідоцтво про право власності на земельну ділянку отримала 13.02.2015р. Враховуючи вимоги норм вказаного Закону, який безпосередньо регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 08.07.2011р. припинив свою дію саме з моменту отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку. Отже суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що даний договір є припиненим, з 13.02.2015р. райдержадміністрація не являється стороною даного договору і не може нести відповідальність за невиконання його умов. При цьому суд не вважає обґрунтованими доводи представника позивача [PERSON] про те, що в договорі оренди умова про його припинення в результаті витребування земельного паю власником, не передбачена, оскільки в самому договорі оренди - п.37 Розділ "Зміна умов договору і припинення його дії" вказано перелік підстав його припинення, крім того зазначено, що договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. На думку суду, як зазначалось, саме отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку в контексті згаданого Закону і являється іншим випадком припинення дії договору. З часу отримання особою свідоцтва про право власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінюється предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди невитребуваного паю припиняється. Відтак, вимога позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки від 08.07.2011р. (реєстровий номер 122560004002354), укладений між [PERSON] районною адміністрацією та СФГ "Шевченко" не підлягає задоволенню. 3. Надана позивачем копія заяви від імені [PERSON] до СФГ "Шевченко" з вимогою сплачувати їй орендну плату, оскільки вона являється власником земельної ділянки, (а.с.91), не є допустимим доказом, оскільки відсутні відомості із зазначенням дати, що не свідчить про отримання СФГ "Шевченко" вказаної заяви. 4. За змістом ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється КМ України ( ст.157 ЗК України). Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04.1993 № 284, передбачено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. У п.2 Порядку зазначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог посилається, зокрема, і на вищезазначені норми законодавства, однак розрахунок збитків надає виходячи з розміру орендної плати, який встановлений договором оренди земельної ділянки. Наведений розрахунок дає підстави для висновку, що позивач вимагає відповідачів відшкодувати "упущену вигоду (не отриманий прибуток)", оскільки про це вказує як зміст позову, так і посилання на договірне зобов'язання, порушення якого доводиться позивачем. Одночасно слід зазначити, що у випадку, коли збитки виникають в результаті невиконання чи неналежного виконання договірного зобов'язання, їх відшкодування здійснюється у відповідності до норм про відповідальність за невиконання договірного зобов'язання та умов договору. Разом з тим, судом встановлено, що між позивачем та відповідачами не існує договірних відносин на підставі спірного договору, оскільки договір оренди земельної ділянки від 08.07.2011р. припинив свою дію 13.02.2015р., тому суд не приймає до уваги поданий позивачем розрахунок, оскільки вважає його невірним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04.1993 № 284. 5. Судом зазначалось, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов. Представником відповідача [PERSON] надано суду письмову інформацію за 2013-2017рр. щодо надходження платежів до бюджету [PERSON] селищної ради по орендній платі по невитребуваних паях та податкові декларації за 2014-2017рр. по сплаті земельного податку. При цьому [PERSON] суду пояснив, що він щорічно сплачує всі передбачені законом платежі, заборгованості ні перед органом місцевого самоврядування, ні перед фіскальними органами за договором оренди земельної ділянки від 08.07.2011р. немає. Також вказав, що вважає вказаний договір дійсним, оскільки розірваний, припинений тощо він не був, [PERSON] РДА належним чином не повідомила його про оформлення права власності на орендовану земельну ділянку, позивач з вимогою про витребування у нього земельної ділянки не зверталась, тому і сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою на рахунок місцевого бюджету [PERSON] селищної ради, як це передбачено п.9 вказаного Договору. Крім того, представник відповідача [PERSON] суду підтвердив, що жодних рішень комісією РДА з приводу припинення договору оренди невитребуваного паю від 08.07.2011р. не приймалось. 6. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При визначенні реальності неодержаних доходів суд враховує заходи, вжиті позивачем для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому внаслідок дій відповідачів збитків у вигляді упущеної вигоди, відсутній об'єктивний розрахунок таких збитків, не надано доказів того, що позивач, маючи правовстановлюючі документи на земельну ділянку та відсутність будь-яких обтяжень щодо неї, використав можливість самостійно користуватись нею (обробляти, засівати тощо) або ж передати у користування будь-якій особі на договірних засадах, у спосіб, не заборонений законом. Позивач не довів і суд не встановив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, які є необхідною умовою для відшкодування збитків. 7. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю. Розподіл судових витрат необхідно здійснити з урахуванням ст.136, 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved