Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

07.09.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить визнати за ним право власності на житлові будинки: будинок «А-1», загальною площею 72,8 кв.м. і будинок «А», загальною площею 35 кв.м., сарай «Б-1» і сарай «Б», вбиральню «В», гаража «І», веранди «З», надвірних споруд [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1988 року, укладеному між ним і [PERSON] . Згідно технічного паспорту даний житловий будинок складається з житлового будинку «А-1», сараю «Б-1», вбиральні «В», гаража «І», веранди «З», надвірних споруд №1-3. Технічний паспорт за цією адресою Болградське БТІ видало на адресу: [ADDRESS] . Отже не зрозуміло, з яких підстав була додана до номеру будинку літ. «а», і також за такою адресою зареєструвало право власності. Також він є власником ще одного будинку за цією ж адресою на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2005 року укладеному між ним і [PERSON] . Даний будинок складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 35 кв.м., вбиральні літ. «Б», сараю літ. «Б», надвірними спорудами №1-3. Тобто позивачу на праві власності належать два житлових будинки за однією ж і тією самою адресою, за різними правовстановлюючими документами і за різними технічними паспортами. Так як немає одного правовстановлюючого документу, який би підтвердив його право власності на два житлових будинки за однією ж і тією самою адресою, йому необхідно в судовому порядку отримати таке рішення суду. Болградське БТІ відмовило йому у виготовлені одного технічного паспорту на два будинки разом до винесення судом рішення про визнання права власності за ним на всі будинки і будівлі за однією адресою. Необхідність об`єднання двох будинків у одну поштову адреси, обумовлена тим, що він має право виготовити один державний акт на земельну ділянку на своє ім`я, на якій розташовані її, документально відокремлені житлові будинки. Ухвалою від 25.09.2020 року було відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 06.10.2020 року від представника Болградської міської ради Одеської області Арнаутова М.І., який діє на підставі довіреності №1106/02-12 від 26.08.2020 року, надійшла заява, в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.48-49). 26.02.2021 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог та просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 72,8 кв.м., сарай літ. «Б-1», вбиральню літ. «В», гараж літ. «І», веранда літ. «З», надвірних споруд [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності №1106/02-12 від 26.08.2020 року, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.48-49). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, судом встановлено, що рішенням виконкому Болградської міської ради народних депутатів Одеської області №91 від 18 травня 1988 року [PERSON] було надано дозвіл на продаж незакінченого будівництва по [ADDRESS] . Також цім рішенням скасовано рішення міського виконавчого комітету № 67 від 13 квітня 1977 року в частині переобладнання старого житлового будинку з господарськими будівлями та зберегти за [PERSON] право власності на старий будинок, розташований за цією адресою. Далі, 26 травня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу 7/10 частин житлового цегельного домоволодіння літ. «А» в [ADDRESS] , в цілому домоволодіння складається з літ. «А», «Б» - жилих будинків, літ. «В», сараю, літ. «І» - вбиральні, споруд №1-4 (а.с.14-16). Цей договір посвідчено державним нотаріусом Болградської нотаріальної контори Друтман В.Б., зареєстрований в реєстрі за № 1689. Як вбачається з акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального будівництва, складеного у вересні 1992 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що побудований [PERSON] був прийнятим до експлуатації приймальною комісією. В подальшому, виконавчим комітетом Болградської міської ради народних депутатів було прийнято рішення № 11 від 20.01.1993 року, яким розділено домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на два самостійних домоволодіння, а саме: - за будинком з надвірними спорудами, власником якого є [PERSON] , зареєструвати земельну ділянку площею 353 кв.м., надлишки 204 кв.м., залишити у тимчасовому користуванні та присвоєно адресу: [ADDRESS] ; - за будинком з надвірними спорудами, власником якого є [PERSON] , зареєструвати земельну ділянку площею 622 кв.м. та присвоїти адресу [ADDRESS] . Також цим рішенням зобов`язано Болградське бюро технічної інвентаризації оформити документи у відповідності з цім рішенням. На виконання цього рішення 23.01.1993 року працівниками бюро було проведено реєстрацію житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.16). Окрім цього працівниками Бюро технічної інвентаризації 18.12.1992 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до експлікації якого земельна ділянка домоволодіння склала 622 кв.м., в тому числі під будівництвом 166 кв.м., характеристика приміщень: загальна площа 72,8 кв.м., в тому числі житлова 47,0 кв.м., допоміжна 25,8 кв.м. (а.с.8-12). Також рішенням виконавчого комітету №557 від 15.12.2005 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 4,10 х 6,0 м, навісу розміром 5,0 х 6,0 м, реконструкція навісу в веранду, розміром 4,40 х 1,70 м (а.с.13). Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.316-319 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~держава законодавчо забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог\~ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до\~ст. 376 ЦК України\~будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, цього судом встановлено не було. Частиною 1\~ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій"\~(у редакції Закону України від 16.09.2008р. № 509-УІ) визначено, що забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об`єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об`єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Згідно\~зі ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~Так як судом було встановлено, що позивач дійсно добудував вищезазначений житловий будинок при цьому отримавши всі дозволи та ввів житловий будинок в експлуатацію, \~діюче законодавство не однократно змінювалося \~та на даний час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки відповідач\~визнав позов\~і обставини\~визнані сторонами\~не підлягають\~доказуванню у\~відповідності до\~ст.\~82\~ч.1\~ЦПК Українисуд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги [PERSON] \~\~в повному обсязі.\~\~\~

Outcome: approved