Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Дім Страхування», третя особа Державне підприємство «Придніпровська залізниця» Відокремлений структурний підрозділ «Пасажирська служба» про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що з липня 2001 року він перебуває у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаді машиніста. 23 липня 2015 року під час виконання своїх трудових обовязків, перебуваючи в кабіні № 1 електровозу ВЛ8-1244, внаслідок нещасного випадку отримав травму голови та був доставлений машиною швидкої допомоги до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. [PERSON]». Позивачу було встановлено діагноз відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом черепа, гостра епідуральна гематома зліва. Роботодавець позивача відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», п.п. 10, 13 Постанови КМУ від 30.11.2011 року № 1232 «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» організував розслідування нещасного випадку. Комісія з розслідування нещасного випадку визнала нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом, та склала Акт за формою Н-1. Позивач був госпіталізований у хірургічне відділення лікарні та проходив лікування в умовах стаціонару з 23 липня по 12 серпня 2015 року, а після виписки змушений був перебувати на амбулаторному лікуванні у період з 14 серпня по 15 листопада 2015 року. Медико-соціальною експертною комісією було встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності. У кінці березня 2016 року позивачу стало відомо, що між Відокремленим структурним підрозділом «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» та відповідачем було укладено договір страхування № ПР/п-141280/НЮ від 26.12.2014 року. Відповідно до даного договору ДП «Придніпровська залізниця» здійснила обовязкове особисте страхування своїх працівників, визначених у додатку № 1 до договору, від нещасних випадків на транспорті, а відповідач зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату. Розмір страхової суми на кожну застраховану особу за цим договором складає 102000 грн. Зокрема, при встановленні застрахованій особі інвалідності ІІІ групи внаслідок нещасного випадку на транспорті відповідач протягом десяти днів виплачує страхову суму у розмірі 50% страхової суми, встановленої п.3.1 договору, тобто 51000 грн. Пунктами 5.1.2. та 5.4 договору встановлено, що страхова сума виплачується незалежно від виплат по державному соціальному страхуванню, соціальному забезпеченню та в порядку відшкодування збитків. Позивачем 28 березня 2016 року було подано документи для отримання страхової виплати: заяву про виплату страхової суми, копію акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 14.08.2015 року, копію акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 23 липня 2015 року, копії листків непрацездатності, копії довідок про встановлення групи інвалідності. [PERSON], у травні 2016 року позивач отримав лист від відповідача від 04.05.2016 року, в якому останній відмовив у виплаті страхової суми з мотивів несвоєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки з урахуванням практики Верховного Суду України, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Позивач вважає, що відповідачу нічого не перешкоджало переконатись, що нещасний випадок на виробництві, який стався 23.07.2015 року, є страховим випадком. Крім того, обовязок повідомлення страховика про настання страхового випадку покладений не на позивача, а на страхувальника ДП «Придніпровська залізниця». До того ж про існування свого права на отримання страхової виплати позивач дізнався лише у березні 2016 року. Також, у звязку з несвоєчасною виплатою відповідачем страхового відшкодування, у відповідача виник обовязок сплатити 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та пеню відповідно до ст.992 ЦК України. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача страхову виплату у розмірі 51 000 грн., пеню у розмірі 4539,00 грн., 3% річних у розмірі 372,05 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаді машиніста. 23 липня 2015 року під час виконання своїх трудових обовязків, перебуваючи в кабіні № 1 електровозу ВЛ8-1244, внаслідок нещасного випадку отримав травму голови та був доставлений до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.. [PERSON]», де йому було встановлено діагноз відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом черепа, гостра епідуральна гематома зліва. Роботодавець позивача відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці», п.п. 10, 13 Постанови КМУ від 30.11.2011 року № 1232 «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» організував розслідування нещасного випадку. Комісія з розслідування нещасного випадку визнала нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом, що підтверджується Актом проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 23 липня 2015 року о 03 год. 45 хв., та Актом № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, [PERSON]. Позивач проходив лікування в умовах стаціонару з 23 липня по 12 серпня 2015 року, а в подальшому перебував на амбулаторному лікуванні у період з 14 серпня по 15 листопада 2015 року, що підтверджується листками непрацездатності серія АГХ № 739196, серія АГХ № 659862, серія АГС № 681332, серія АГС № 720626, серія АГС № 720847, серія АГХ № 878952. Медико-соціальною експертною комісією було встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою від 17.11.2015 року. Судом встановлено, що між ДП «Придніпровська залізниця» та ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» було укладено договір страхування № ПР/п-141280/НЮ від 26.12.2014 року. Відповідно до п.1.1 договору ДП «Придніпровська залізниця» здійснила обовязкове особисте страхування своїх працівників (застрахованих осіб), визначених у додатку № 1 до договору, від нещасних випадків на транспорті, а відповідач зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату. Страховим випадком, зокрема, є одержання застрахованою особою травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності (п.2.1. договору). Розмір страхової суми на кожну застраховану особу, відповідно до п.3.1 договору, складає 102000 грн. Згідно п.4.1.3 договору, страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для виплати страхової суми або страхового відшкодування застрахованої особи. Відповідно до п.4.3.3, 4.3.5 договору, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку протягом двох днів з моменту, коли в нього зявилась можливість це зробити будь-яким засобом, що дозволяє обєктивно зафіксувати факт повідомлення. Видати довідку потерпілому (застраховану особу) із зазначенням відомостей про страховика (найменування, адреса, телефон). Відповідно до розділу 5, страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату, акта про нещасний випадок, листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки закладу охорони здоровя, що засвідчив тимчасову непрацездатність громадян (для непрацюючої особи), або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності; у разі загибелі чи смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку копії свідоцтва про смерть, а також страхового поліса або документа, що його замінює. Страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати. Страхова сума виплачується незалежно від виплат по державному соціальному страхуванню, соціальному забезпеченню та в порядку відшкодування збитків. При встановленні застрахованій особі інвалідності ІІІ групи внаслідок нещасного випадку на транспорті відповідач протягом десяти днів виплачує страхову суму у розмірі 50% страхової суми. Відповідно до п.6.3 договору, за несвоєчасну виплату страхової суми страховик сплачує страхувальнику пеню в розмірі 0,1% вартості простроченого платежу за кожен день прострочення. Судом також встановлено, що згідно з Протоколом № 84 від 22 січня 2016 року позачергових зборів акціонерів страхової компанії «Дніпроінмед» страховик змінив свою назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дім Страхування». В матеріалах справи наявний лист заступника начальника відділу врегулювання збитків ПрАТ «СК «Дім Страхування» від 04.05.2016 року на імя [PERSON], в якому зазначено, що позивачем була порушена умова п.4.3.3 договору страхування, повідомлення про страховий випадок [PERSON] здійснив 28.03.2016 року, щ призвело до неможливості повного та всебічного дослідження даної події. На підставі викладеного, ПрАТ «СК «Дім Страхування» не вбачає наявності підстав для виплати відшкодування повторно, так як було порушено умови договору, несвоєчасно повідомлено про настання страхового випадку. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на визначених умовам страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п.2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 636 ЦК України Договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Відповідно до ч.2 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Законом, зокрема ст. 26 Закону України "Про страхування" передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом (ч. 1 ст. 991 ЦК України). Верховний Суд України, узагальнюючи практику розгляду судами цивільних справ, що виникають з договорів страхування, зазначив, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обовязок виплатити страхове відшкодування. Суд зазначає, що позивач надав відповідачу всі документи, які підтверджують, що нещасний випадок на виробництві, який мав місце 23 липня 2015 року, був страховим випадком. На відміну від цього позивач не довів, що несвоєчасне повідомлення його про настання страхового випадку позбавило його можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком чи ні. Посилання відповідача у листі від 04.05.2016 року на те, що лікування закінчено та встановлена група інвалідності, не свідчить про неможливість для відповідача дослідити дану подію, оскільки всі необхідні документи у розпорядження відповідача були надані. Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для відмови у здійсненні страхової виплати. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено розрахунок суми 3% річних. За розрахунками позивача, розмір 3% річних складає 372,05 грн. Судом перевірено розрахунок позивача та визнано вірним. Відповідач не надав заперечень чи спростувань щодо розміру трьох процентів річних, в звязку з чим у суду відсутні підстави не приймати розрахунок позивача. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь пені суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п.6.3 договору від 26.12.2016 року, за несвоєчасну виплату страхової суми страховик сплачує страхувальнику пеню в розмірі 0,1% вартості простроченого платежу за кожен день прострочення. Позивачем здійснено розрахунок суми пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. За розрахунками позивача, розмір пені складає 4539,00 грн. Судом перевірено розрахунок позивача та визнано вірним. Відповідач не надав заперечень чи спростувань щодо розміру пені, в звязку з чим у суду відсутні підстави не приймати розрахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved