Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням заяви про доповнення підстав позову (том 1 а.с. 93-101), посилаючись на те, що відповідно до Наказу Державного агентства водних ресурсів України №88-00 від 29.04.2011 р. він був призначений на посаду начальника Басейнового управління водними ресурсами річки Південний Буг (далі-БУВР Південного Бугу) з 04.05.2011 року на умовах, передбачених контрактом №48 від 04.05.2011 р. на термін дії по 03.05.2012 року. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 04.05.2012 р. строк дії контракту продовжено до 30.04.2015 р. Відповідно до наказу Держводагентства №72-00 від 29.04.2015 р. строк дії контракту №48 від 04.05.2011 р. був продовжений на три роки: з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року, про що укладено Додаткову угоду №3 від 29.04.2015 р. Наказом Держводагентства України від 29.02.2016 р. №42-ОС [PERSON] був звільнений з посади начальника БУВР річки південний Буг 01.03.2016 р. у зв'язку з реорганізацією цього ж управління, згідно з п.1 ст.40 Кодексу України про працю, підпунктом "г" пункту 5.2. укладеного контракту, та припинено дію контракту від 04.05.2011 р. №48. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2016 року по справі №127/6073/16-ц визнано незаконним наказ Держводагентства про звільнення [PERSON] з роботи та поновлено на роботі на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів на умовах строкового трудового договору з терміном дії до 30.04.2018 року, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання рішення суду Держводагентство України лише 15.08.2016 року видало Наказ №153-ОС про поновлення [PERSON] на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів та підписало Додаткову угоду №4 до Контракту від 04.05.2011 року №48 з терміном дії по 30.04.2018 року включно. Одночасно з наказом №153-ОС Держводагентство видало ще два накази: наказ №154-ОС "Про проведення службового розслідування", та наказ №155-ОС "Про відсторонення [PERSON]". 15.06.2017 р. на адресу Вінницького регіонального управління водних ресурсів факсимільним зв'язком надійшов наказ Держводагентства № 156-ОС від 14.06.2017 р. "Про звільнення [PERSON]", в пункті 1 якого визначено: «Звільнити [PERSON] з посади начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів 15 червня 2017 року за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту, в частині завдання збитків управлінню, а також відсутність контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, що призвело до їх нецільового використання (акт службового розслідування від 13.10.2016 р.) згідно зп.8 ч.1ст.36 КЗпП України, підпунктами "б" та "в" пункту 5.3. Контракту, та припинити дію контракту від 4 травня 2011 року № 48 зі змінами." [PERSON] вважає наказ №156-ос від 14.06.2017р. про звільнення його з роботи незаконним з наступних підстав. Однією з підстав винесення наказу Держводагентства від 14.06.2017 р. "Про звільнення [PERSON]" зазначений Протокол засідання комісії з контролю за виконанням контрактів керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Держводагентства від 09.06.2017 р. №11, за наслідками якого складено Акт службового розслідування від 13.10.2016 р. та запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів [PERSON], а саме розірвати строковий трудовий договір (контракт) до закінчення терміну його дії. Всі обставини наведені в розділі «Результати службового розслідування стосовно діяльності [PERSON] на посаді начальника БУВР Південного Бугу Акту службового розслідування від 13.10.2016 року, датовані 2014, 2015, 2016 роками. Таким чином, звільнення [PERSON] є мірою відповідальності за порушення трудової дисципліни. Акт службового розслідування складений 13.10.2016 р., а наказ про звільнення видано 14.06.2017 р., отже, якщо Держводагентство вважає, що факти, наведені в Акті службового розслідування від 13.10.2016р. вчинялися позивачем чи з його вини, то наказ про звільнення, як захід дисциплінарної відповідальності, виданий з порушенням строків, встановлених ст.148 КЗпП України. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, комісія з проведення службового розслідування не пропонувала [PERSON] надати пояснення чи заперечення, що призвело до необ'єктивних та упереджених висновків. Позивачеві не надано для ознайомлення акт службового розслідування, не запропоновано його підписати, що позбавило його права та можливості надати письмові зауваження та пояснення. [PERSON] 01.03.2016 р. був звільнений з посади начальника БУВР річки Південний Буг та поновлений на посаді начальника Вінницького РУВР згідно рішення суду від 25.05.2016р., однак до роботи він не приступив, оскільки був відсторонений, а в подальшому хворів та перебував у відпустці. Отже, фактично на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів позивач працював з 28.03.2017 року по день звільнення, однак в наказі про звільнення не наведено жодного факту одноразового грубого порушення позивачем під час його перебування саме на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів (з 28.03.2017 р. по 14.06.2017 р.) чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо) та неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів за цей період. Крім того, Держводагентство не зазначає в наказі про звільнення з роботи конкретне одноразове грубе порушення як начальником Вінницького регіонального управління водних ресурсів, чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом. На думку позивача Держводагентством було порушено вимоги, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України "Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» №170 від 19.03.1994р., зокрема, щодо попередження працівника за два тижні щодо дострокового розірвання трудового договору. В акті службового розслідування відсутні факти, які свідчать про нецільове використання бюджетних коштів та заподіяння шкоди управлінню, визначеної у відповідності до вимог діючого законодавства. Також, зважаючи на відсутність акта оцінки з висновком рецензента, висновки про заподіяння збитків управлінню є недоведеними. Позивач є інвалідом другої групи та змушений проходити лікування, а його позбавили права на роботу, на заробітну плату і знову через незаконні рішення Держводагентства він пережив нервовий стрес, тому зважаючи на характер страждань, їх тривалість та погіршення стану здоров'я розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди позивач визначив в розмірі 10000 гривень, які просив стягнути на його користь та понесені судові витрати на правову допомогу адвоката. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяви про доповнення підстав позову. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на законність наказу про звільнення [PERSON] та відсутність підстав для його поновлення на роботі. Надали суду пояснення аналогічні письмовим запереченням (том 1 а.с. 58-62, 102-104, 166-168). Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до Наказу Державного агентства водних ресурсів України №88-00 від 29.04.2011 р. [PERSON] був призначений на посаду начальника Басейнового управління водними ресурсами річки Південний Буг з 04.05.2011 р. на умовах, передбачених контрактом. На виконання наказу №88-00 від 29.04.2011 р. між сторонами було укладено Контракт №48 від 04.05.2011 р. на термін дії з 04.05.2011р. по 03.05.2012 року (том 1 а.с. 9-10). Відповідно до Додаткової угоди №2 від 04.05.2012 р. строк дії контракту продовжено до 30.04.2015 р. Додатковою угодою №3 від 29.04.2015 р. строк дії контракту продовжено до 30.04.2018 р. (том 1 а.с. 10 та на його звороті). Згідно наказу Держводагентства України №146 від 02.12.2015 року було реорганізовано Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг шляхом його перетворення у Вінницьке регіональне управління водних ресурсів. Вінницький РУВР є правонаступником БУВР річки Південний Буг, до якого з моменту припинення діяльності переходять усі майнові права та обов'язки БУВР річки Південний Буг (том 1 а.с. 141-143). Наказом Держводагентства України від 29.02.2016 р. №42-ОС [PERSON] був звільнений з посади начальника БУВР річки Південний Буг 01.03.2016 р. у зв'язку з реорганізацією цього ж управління, згідно з п.1 ст. 40 Кодексу України про працю, підпунктом "г" пункту 5.2. укладеного контракту, та припинено дію контракту від 04.05.2011 р. №48. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2016 року по справі №127/6073/16-ц визнано незаконним наказ Держводагентства України про звільнення [PERSON] з роботи та поновлено на роботі на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів на умовах строкового трудового договору з терміном дії до 30.04.2018 року, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2016р. та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 20.07.2016р. Держводагентство України 15.08.2016 року видало Наказ №153-ос про поновлення [PERSON] на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів з 01.03.2016р. на умовах строкового трудового договору (контракту від 04.05.2011р. №48) з терміном дії по 30.04.2018 року включно та між Держводагентством України і [PERSON] було укладено Додаткову угоду №4 до Контракту від 04.05.2011 року №48 з терміном дії по 30.04.2018 року включно (том 1 а.с. 12, 13). Того ж дня, 15.08.2016р. Держводагентство України видало ще два накази, зокрема, наказ №154-ос «Про проведення службового розслідування» відповідно до якого наказано провести службове розслідування у період з 15 серпня по 14 жовтня 2016 року щодо фактів, викладених у листі Південно-Бузького БУВР від 01.08.2016р. №05/1457-1 стосовно діяльності [PERSON] та затверджено персональний склад комісії, яку зобов'язано за результатами службового розслідування скласти відповідний акт та проінформувати керівництво Держводагентства України до 16.10.2016р. (том 1 а.с. 14). Зверненням Південно-Бузького басейнового управління водних ресурсів від 01.08.2016р. №05/1457-1 було ініційовано проведення службового розслідування стосовно діяльності [PERSON] на підставі виявлення нестач державного майна, що призвело до завдання збитків Вінницькому РУВР (том 2 а.с. 47-49). Також згідно наказу №155-ос від 15.08.2016р. було відсторонено [PERSON] від виконання обов'язків за посадою начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів на період проведення службового розслідування з 15 серпня по 14 жовтня 2016 року (том 1 а.с. 16). Правомірність прийняття Держводагентством України наказів від 15.08.2016 року за №154-ос «Про проведення службового розслідування» та №155-ос «Про відсторонення [PERSON]» встановлена рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.05.2017р. по справі 127/18220/16-ц (том 1 а.с. 72-80). Відповідно до наказу голови Держводагентства України №156-ос від 14.06.2017р. [PERSON] звільнено з посади начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів з 15.06.2017р. за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту, в частині завдання збитків управлінню, а також відсутність контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, що призвело до їх нецільового використання (акт службового розслідування від 13.10.2016 р.) згідно з п. 8 ч. 1ст. 36 КЗпП України, підпунктами б) та в) пункту 5.3. укладеного контракту, та припинити дію контракту від 4 травня 2011 року № 48 зі змінами (том 2 а.с. 38). При цьому звільнення [PERSON] з посади начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів було погоджено Вінницькою облдержадміністрацією, що підтверджується карткою погодження звільнення з посади начальника Вінницького РУВР (том 2 а.с. 45-46). Відповідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Тому виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.1998 року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпП України акцентовано увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст.9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору, тощо. Таким чином, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави передбачені контрактом. Так, наказом голови Держводагентства України №156-ос від 14.06.2017р. [PERSON] звільнено з посади начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів з 15.06.2017р. за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту, в частині завдання збитків управлінню, а також відсутність контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, що призвело до їх нецільового використання (акт службового розслідування від 13.10.2016 р.) згідно з п. 8 ч. 1ст. 36 КЗпП України, підпунктами б) та в) пункту 5.3. укладеного контракту, та припинити дію контракту від 4 травня 2011 року № 48 зі змінами (том 2 а.с. 38). Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання. У підпунктах б), в) п. 5.3 Контракту №48 від 04.05.2011 року зазначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Агентства до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо), та у разі неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів (том 1 а.с. 10). Відповідно п. 1.1. Контракту №48 від 04.05.2011 року керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію організації здійснювати поточне управління (керівництво) організацією, забезпечувати ефективне використання бюджетних коштів і збереження закріпленого за організацією майна (том 1 а.с. 9). Крім того, Положенням про Вінницьке регіональне управління водних ресурсів та Положенням про Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг передбачені повноваження, обов'язки та відповідальність начальника управління (том 1 а.с.120-130; 131-140), які кореспондуються із п. 1.1. Контракту №48 від 04.05.2011 року. Згідно з п. 1.1. Положення про Вінницьке РУВР та про БУВР річки Південний Буг, вказані організації є бюджетними неприбутковими організаціями і належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Держводагенства України. Так, з 15 серпня по 13 жовтня 2016 року комісією з проведення службового розслідування у Вінницькому РУВР проводилося службове розслідування стосовно діяльності [PERSON] на посаді начальника БУВР річки Південний Буг, за результатами якого складено Акт від 13.10.2016р. Відповідно до Акту службового розслідування від 13.10.2016р. комісією встановлено вчинення [PERSON] грубих порушень чинного законодавства внаслідок чого БУВР річки Південний Буг завдано збитків; відсутність з боку [PERSON] внутрішнього контролю за збереженням державної власності (коштів та майна); прийняття неефективних та незаконних управлінських рішень [PERSON]; неналежний контроль [PERSON] за цільовим використанням бюджетних коштів, що призвело до їх нецільового використання. Вказані у даному Акті порушення відображено у дев'яти пунктах по кожному окремо, зокрема, стосовно незаконного придбання службового автомобіля, стосовно незаконного звільнення з посади заступника начальника БУВР річки Південний Буг [PERSON], стосовно будівництва об'єкту «Захист від підтоплення с. Жван Муровано-Куриловецького району Вінницької області з берегоукріпленням та будівництвом ГТС», тощо (том 1 а.с. 19-31). Заперечуючи позовні вимоги [PERSON] представники відповідача вказували на те, що в пунктах 2, 7, 8, 9 Акту службового розслідування встановлені факти одноразових грубих порушень [PERSON] чинного законодавства та умов укладеного контракту. Кожне з цих грубих порушень само по собі є підставою для розірвання контракту згідно підпункту б) пункту 5.3 Контракту і факт вчинення цих грубих порушень на наявність вини [PERSON] встановлена Актом службового розслідування. Зокрема, в судовому засіданні представники відповідача акцентували увагу стосовно незаконного придбання службового автомобіля, стосовно незаконного звільнення з посади заступника начальника БУВР річки Південний Буг [PERSON], стосовно будівництва об'єкту «Захист від підтоплення с. Жван Муровано-Куриловецького району Вінницької області з берегоукріпленням та будівництвом ГТС». У пункті 7 Акту службового розслідування встановлено, що рішенням тендерного комітету затверджено тендерну документацію на закупівлю робіт «Захист від підтоплення с. Жван Муровано-Куриловецького району Вінницької області з берегоукріпленням та будівництвом ГТС» (далі - тендерна документація). Протоколом № 4 засідання тендерного комітету БУВР Південного Бугу від 23.10.2009р. визначено, що кількість матеріалів цінової пропозиції ПП «Тандем» співпадає з локальними кошторису проекту, зазначено про низьку вартість матеріалів. Відповідно протоколу №5 засідання Тендерного комітету БУВР Південного Бугу від 28.10.2009 та звіту про результати здійснення процедур відкритих торгів щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти від 30.11.2009р. №1/09 переможцем тендеру (торгів) визначено ПП «Тандем». На виконання зазначеного між БУВР Південного Бугу (Замовник) та ПП «Тандем» (Генпідрядник) укладено відповідний договір підряду від 06.11.2009р. №7/10 (далі - договір підряду) на загальну суму 1 735 998,00 грн. з ПДВ, відповідно розділу «1. Предмет договору» якого Генпідрядник зобов'язується, використовуючи власні засоби, матеріали, найману працю, виконати будівельні роботи. Проте, пунктом 2 додаткової угоди від 09.09.2013 № б/н до договору підряду внесено зміни в наступній частині: «Розділ 2 доповнити пунктом 2.12: Замовник може забезпечувати Генпідрядника матеріальними ресурсами відповідно відомості ресурсів до локального кошторису...», що є порушенням п. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010р. № 2289 (далі - Закон № 2289) в частині заборони зміни істотних умов договору (предмету договору) про закупівлю та невідповідності умов договору пропозиції конкурсних торгів переможця процедури закупівлі. Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України та п. 5 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005р. №668, предмет та ціна договору є істотними умовами. Зміна істотних умов договору підряду (предмету договору - придбання матеріальних ресурсів замовником), укладеного за результатами торгів (тендеру) є зміною тендерної документації та акцептованої тендерної пропозиції підрядника, що є порушенням п.7. Постанови №668, а також фактично змінює предмет закупівлі. Додатково зазначено, що протоколом № 4 визначено, що саме низька вартість матеріалів є однією з основних умов визнання переможцем проведених торгів ПП «Тандем»; пунктом 7.6. розділу «7. Ціна пропозиції» тендерної документації визначено необхідність надання у складі ціни тендерної пропозиції вартості матеріальних ресурсів. Крім того, пунктом 1 додаткової угоди від 17.09.2013р. №б/н до договору підряду внесено зміни до додаткової угоди від 09.09.2009р. №б/н део договору підряду в наступній частині: «...доповнити п.2.13.: Вартість транспортних витрат «Замовника» по перевезенню будівельних матеріалів у 2013 році складає 31171,93 грн.», чим порушено п. 5 ст. 40 Закону № 2289, п. 7 Постанови №668 в частині заборони зміни істотних умов договору (предмету та ціни договору) на закупівлю, невідповідності умов договору змісту пропозиції конкурсних торгів та переможця процедури закупівлі. Так, згідно пунктом 7.9. розділу «7. Ціна пропозиції» тендерної документації цінова пропозиція повинна включати витрати на транспортування, навантаження, розвантаження; вартість транспортування є складовою тендерної пропозиції (істотна умова договору). Додатково зауважено, що укладання додаткової угоди від 17.09.2013р. №б/н між БУВР Південного Бугу та ПП «Тандем» є недоцільним, економічно необгрунтованим фактом, так як участі у господарській операції із перевезення (здійснення транспортних витрат) придбаних будівельних матеріалів БУВР Південного Бугу ПП «Тандем» не приймає ні в якій частині. Договір на перевезення будівельних матеріалів БУВР Південного Бугу укладався з іншими фізичними (юридичними) особами, оплачувався БУВР Південного Бугу самостійно, перевезення будівельних матеріалів (в зв'язку з їх фізичною наявністю) здійснено не до місць проведення будівельних робіт, а за адресою м. Вінниця, вул. Сабарівське шосе, №23. Зазначена додаткова угода лише може бути необхідним документом для забезпечення проведення наступних оплат за нею органами державного казначейства по відповідній бюджетній програмі. Наведене свідчить, що діяльність [PERSON] на посаді начальника БУВР Південного Бугу з укладання додаткових угод до договору підряду здійснювалась з порушенням норм законодавства. Також у пункті 7 Акту службового розслідування встановлено, що між БУВР Південного Бугу та державним підприємством «Підприємство Літинської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області (123)» (далі - Підприємство Літинської колонії №123) укладено наступні договори на загальну суму 399 984,00 грн.: - договір від 27.12.2011р. №155 на суму 260 910,00 грн., в т.ч. на придбання наступних матеріалів: матрац Рено 3,0x2,0x0,5 у кількості 140 шт. на суму - 98694,96 грн., циліндричний габіон у кількості 315 шт. на суму 99988,56 грн., брус необрізний хв./п Т-125мм, Л-4-6,5м у кількості 7,0 м3 на суму 7366,80 грн., дошка обрізна хв./п Т-40мм, Л-4-6,5м у кількості 18,6 м-3 на суму 20422,80 грн., скоба зажимна у кількості 3210 шт. на суму 34436,88 грн. - договір від 27.12.2011р. №154/5 на суму 139074,00 грн., в т.ч. на придбання наступних матеріалів: камінь фракції 0-300 (14.11.1) у кількості 1665 тонн на суму 99900,00 грн., відсів (14.21.12) у кількості 1050 тонн на суму 26250,00 грн., проволока оцинкована діам.3 (27.34.1) у кількості 0,842 тонн на суму 12924,71 грн. Відповідно накладних від 27.12.2011 №154 (камінь фракції 0-300), від 27.12.2011 №156 (скоба зажимна), від 27.12.2011 №149 (циліндричний габіон), від 27.12.2011 №155 (відсів), від 29.12.2011 №166 (проволока оцинкована діам.3), від 27.12.2011 №153(брус необрізний хв./п, дошка обрізна хв./п) зазначені матеріали отримано, відповідно меморіального ордеру № 6 за грудень 2011 року «Накопичувальна відомість за рахунками з іншими кредиторами» (далі м/о №6) відображено в бухгалтерському обліку БУВР Південного Бугу (оприбутковано на субрахунок бухгалтерського обліку 204 «Будівельні матеріали» (далі - субрахунок 204)) та відповідно платіжних доручень від 10.05.2012 №375 на суму 98694,96 грн., від 10.05.2012 №377 на суму 34436,88 грн., від 10.05.2012 №376 на суму 27789,60 грн., від 10.05.2012 №378 на суму 99900,00 грн., від 10.05.2012 №380 на суму 12924,71 грн., від 10.05.2012 №379 на суму 26250,00 грн., від 14.05.2012 №406 на суму 99988,56 грн. оплачено. Зазначені вище накладні скріплені надписом начальника БУВР Південного Бугу [PERSON] «До оплати». Наведене вище є порушенням п.1.1. договору підряду та п.п. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного України в частині придбання матеріалів БУВР Південного Бугу (Замовником), а не ПП «Тандем» (Генпідрядником), порушенням робочого проекту «Захист від підтоплення с. Жван з берегоукріпленням та будівництвом ГТС на р. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області (робочий проект), тендерної документації, якою передбачено придбання матеріалів необхідних для здійснення будівництва Генпідрядником. Зазначене призвело до відволікання коштів від об'єкта будівництва, фінансування якого здійснювалось за бюджетною програмою «Захист від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь» (код програмної класифікації видатків 2407070). Порушення допущено з вини [PERSON], яким в порушення умов договору підряду та відповідно п.1., п.2. ст. 193 ГКУ, ст. 526 ЦКУ, укладенізазначені вище договори з Підприємством Літинської колонії №123, придбано та оплачено наведені вище будівельні матеріали, які згідно тендерної документації та робочого проекту об'єкту будівництва «Захист від підтоплення с. Жван Муровано-Куриловецького району Вінницької області з берегоукріпленням та будівництвом ГТС» належить придбавати генпідряднику ПП «Тандем». Крім того, укладання незаконної додаткової угоди від 09.09.2013р. [PERSON] для придбання матеріальних ресурсів БУВР Південного Бугу самостійно здійснено у вересні 2013 року, а їх придбання - у грудні 2011 року, оплата у травні 2012 року. Згідно розшифровки позабалансового рахунку від 01.03.2016р. Ліквідаційного (передавального) балансу станом на 01.03.2016р. в графі №3 розділу «Невідшкодовані нестачі і втрати від псування цінностей» розшифровки значиться камінь Ф-300 у кількості 1665 тонн вартістю 83250,00 грн. (без ПДВ). Проаналізувавши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] не спростований належними доказами пункт 7 Акту службового розслідування від 13.10.2016р. У пункті 8 Акту службового розслідування встановлено та підтверджується наказом начальника БУВР річки Південний Буг [PERSON] №47-К від 27.02.2012 р. те, що було звільнено [PERSON] з посади заступника начальника з загальних питань та розвитку басейну БУВР річки Південний Буг 27.02.2012р. за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а.с. 197). Судові справи щодо звільнення-поновлення [PERSON] на роботі тривали з 23.03.2012р. до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2015р. Звільнення [PERSON] визнано незаконним (наказ чальника БУВР річки Південний Буг [PERSON] №47-К від 27.02.2012 р. визнано незаконним та скасовано). Протягом періоду 2013 рік - І півріччя 2015р. з казначейських рахунків установи на користь [PERSON] ДКСУ у Вінницькій області згідно повідомлень про безспірне списання коштів з рахунків боржника, згідно меморіальних ордерів проведено примусове списання коштів на загальну суму 173 626,13 грн., з яких 166 126, 13 грн. за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» (компенсація за вимушений прогул) і 7500,00 грн. за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» (відшкодування моральних збитків) (том 1 а.с. 198-232). Враховуючи, що звільнення [PERSON] визнано незаконним, примусове стягнення з установи коштів для відшкодування йому моральних збитків в сумі 7500,00 грн. рішення начальника установи [PERSON] заступника [PERSON] є незаконним та неефективним управлінським рішенням, що призвело до відволікання працівників БУВР річки Південний Буг на претензійно-позовну діяльність, виплату відшкодування моральної шкоди, зайвого навантаження на фонд оплати праці, виплату коштів особі (виплата компенсації у розмірі 166 126, 13 грн.), яка в установі фактично не працювала. Витрати БУВР річки Південний Буг на відшкодування [PERSON] компенсації в сумі 166 126, 13 грн. та моральних збитків в сумі 7500,00 грн. є нанесенням шкоди установі внаслідок незаконного рішення начальника [PERSON] Заперечуючи щодо вини [PERSON] як начальника БУВР річки Південний Буг у незаконному звільненні [PERSON] з посади начальника з загальних питань та розвитку басейну БУВР річки Південний Буг [PERSON] та його представник вказували на те, що звільнення [PERSON] відбулося за погодженням Держводагентства України (том 2 а.с. 77), а також відсутність вини [PERSON] підтверджується постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2012 р., якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП (том 2 а.с. 78) та постановою слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 05.12.2013р. про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (том 2 а.с. 79-80). Проаналізувавши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що наявність письмового погодження Держводагентства України на звільнення [PERSON], постанова судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2012 р. та постанова слідчого СВ 2-го ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 05.12.2013р. не спростовують факту щодо незаконного звільнення [PERSON] начальником БУВР річки Південний Буг [PERSON], який встановлений і підтверджується не скасованим рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 12.06.2012 року, а також не спростовують фактів про примусове списання коштів ДКСУ у Вінницькій області на загальну суму 173 626,13 грн. з казначейських рахунків установи на користь [PERSON] протягом періоду 2013 рік - І півріччя 2015р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями повідомлень Головного управління ДКСУ у Вінницькій області про безспірне списання коштів з рахунків боржника та наявними в матеріалах справи рішеннями судів, на підставі яких було здійснено примусове списання коштів на загальну суму 173 626,13 грн. Також суд враховує, що пунктом 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року роз'яснено судам, що на підставі п.2 ст.133 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням. До зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв'язку з затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо. При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, знищенням матеріальних цінностей, вони зобов'язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність в межах свого середньомісячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами її. При цьому загальна сума, що підлягає стягненню, не повинна перевищувати заподіяну шкоду. Отже, з наведеного вбачається, що за збитки завдані підприємству, установі, організації у вигляді зайвих грошових виплат, в тому числі і виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, настає матеріальна відповідальність, яку несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій. З огляду на викладене, позивачем [PERSON] не спростований пункт 8 Акту службового розслідування від 13.10.2016р. У пункті 9 Акту службового розслідування встановлено, що відповідно договору про закупівлю товару за державні кошти від 27.12.2012 № б/н, укладеного між установою та ТОВ «Автомир-Вінниця», БУВР Південного Буру придбано автомобіль. Відповідно до видаткової накладної від 27.12.2012 № РН-0000713 ТОВ «Автомир-Вінниця» передано, а установою отримано спеціалізований автомобіль КІА Sportage, вартістю 199850,00 грн. Станом на 01.01.2013 в обліку установи рахується кредиторська заборгованість на відповідну суму перед ТОВ «Автомир-Вінниця». Проте відповідно довіреності від 22.01.2013 № 307405 серії ААА (виданої на ім'я [PERSON], терміном дії до 31.01.2013) та акту прийому-передачі від 22.01.2013 ТОВ «Автомир-Вінниця» передано, а установою отримано зазначений автомобіль та згідно платіжного доручення від 17.01.2013 №28 оплачено. Зазначений факт щодо оплати товару без фактичного отримання є порушенням ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України. Порушення допущено з вини начальника БУВР Південного Бугу [PERSON], яким підписано платіжне доручення на оплату автомобіля без фактичного отримання товару. Відповідно договору від 17.12.2012 №1/12, укладеного між БУВР Південного Бугу та ТОВ «Автомир-Вінниця» слідує, що останній зобов'язується встановити отримане від установи (акт прийому-передачі продукції від 17.12.2012 №1/12) обладнання: чемодан для транспортування проб стічних, поверхневих та підземних вод; термочемодан для транспортування проб та визначення розчину кисню; чемодан-сумка для перевезення хімічних реактивів для радіологічних та гідрохімічних вимірювань. Відповідно висновку експертизи автомобіля КІА Sportage д.н. [NUMBER] номер кузова [NUMBER], проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз міністерства юстиції від 08.05.2013 даний автомобіль є легковим багатофункціональним пасажирським автомобілем, в ньому не проводились зміни конструкції транспортного засобу згідно вимог заводу-виробника для виконання спеціалізованих робочих функцій, встановлені на автомобіль, переносні термочемодани не є наслідком визнання його спеціалізованим. Наведене вище є порушенням п.1. Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, підприємств, установ та організацій, утворених у встановленому порядку органами державної влади, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою КМУ від 22.10.2008 №943, в частині придбання автомобіля, який не є транспортним засобом спеіціалізованого призначення. Порушення допущено з вини начальника БУВР Південного Бугу [PERSON], яким придбано автомобіль (укладено договір та підписано платіжне доручення), що не є транспортним засобом спеціалізованого призначення. Наведена ситуація детально описана у акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності БУВР річки Південний Буг за період з 01.04.2012 по 01.04.2013 складеного Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області від 15.05.2013 №07-13/15. Станом на момент проведення аудиту відповідно рішення Господарського суду Вінницької області від 30.12.2012 (провадження №13/902/23/13, справа №902/1274/13) договір про закупівлю товару за державні кошти від 27.12.2012, підписаний [PERSON], визнано недійсним, автомобіль БУВР річки Південний Буг повернуло ТОВ «Автомир-Вінниця» (накладна від 08.05.2013 №89), останнє відповідно наведеного рішення суду та ухвали зазначеного суду від 21.07.2014 повернуло на рахунок БУВР Південного Бугу кошти в сумі 199850,00 грн. (казначейська виписка ГК ДКСУ у Вінницькій області по рахунку №35226201001993 від 04.08.2014). Проте, при тому, що автомобіль, повернуто ТОВ «Автомир-Вінниця», а кошти у сумі витраченій на його придбання, отримано у зворотному напрямку необхідно зазначити, що БУВР Південного Бугу, здійснено наступні витрати на незаконно придбаний автомобіль: 1. Установою за власний рахунок проведено невід'ємне поліпшення автомобіля КІА Sportage, а саме: здійснено тонування (виконавець ТОВ «Автомир-Вінниця», акт виконаних робіт від 06.02.2013 №АвКі-00039 на суму 1100,00 грн. (зазначений акт з фірмовим відтиском КІА)). 2. Здійснено витрати пов'язані з експлуатацією автомобіля: 2.1. Втрати на обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності (виконавець страхова компанія «Провідна», акт виконаних робіт від 05.02.2013 №б/н на суму 352,12 грн.). 2.2. Списання бензину марки А-95 згідно подорожнього листа від 19-20.03.2013 №1581 в кількості 68 л вартістю близько 727,87 грн. В судовому засіданні [PERSON] заперечував щодо обґрунтованості та доведеності фактів, викладених в пункті 9 Акту службового розслідування від 13.10.2016р., проте належних доказів у спростування викладеного суду не надав, тому суд вважає, що позивачем [PERSON] не спростований пункт 9 Акту службового розслідування від 13.10.2016р. Враховуючи сферу діяльності БУВР річки Південний Буг, правонаступником якого є Вінницьке РУВР, покладені на нього завдання та повноваження щодо реалізації державної політики у сфері управління, використання, збереження та відтворення водних ресурсів, розвитку водного господарства, що БУВР річки Південний Буг, правонаступником якого є Вінницьке РУВР - бюджетна неприбуткова організація, на думку суду, її керівник у своїй діяльності повинен відповідати високим стандартам керівника установи такого рівня, а саме відповідати вимогам високої кваліфікації та неухильного додержання чинного законодавства у своїй сфері діяльності та здійснювати належний ефективний контроль за цільовим використанням бюджетних коштів, тощо. Згідно п. 1.1. контракту №48 від 04.05.2011р. керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) організацією, забезпечувати ефективне використання бюджетних коштів і збереження закріпленого за організацією державного майна. Отже, на підставі викладеного та, зокрема, фактів, встановлених в пунктах 7, 8, 9 Акту службового розслідування від 13.10.2016р. і які не спростовані належними доказами позивачем у даній справі, а також умов контракту №48 від 04.05.2011р., суд прийшов до висновку, що [PERSON], обіймаючи посаду начальника БУВР річки Південний Буг допустив порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо), не забезпечив контроль за цільовим використанням бюджетних коштів та є підставою для звільнення [PERSON] При цьому суд враховує те, що [PERSON] працював на контрактній основі й умовами контракту були визначені конкретні підстави припинення трудового договору за наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання, а саме, у разі одноразового грубого порушення керівником чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо), та у разі неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів (том 1 а.с. 10). Одночасно суд вважає за необхідне вказати, що Акт службового розслідування від 13.10.2016р. відображає результати проведеної перевірки окремих фінансово-господарських операцій, діяльності об'єкта перевірки в цілому і є носієм доказової інформації про виявлені й систематизовані недоліки в господарюванні та порушення законів й інших нормативно-правових актів об'єкта перевірки, а тому даний Акт службового розслідування від 13.10.2016р. в розумінні ст. ст. 57, 64 ЦПК України є доказом, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з особливостей контракту, як особливої форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навиків, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачені нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Контрактом №48 від 04.05.2011р. передбачено, що контракт достроково може бути розірваний, зокрема, у разі одноразового грубого порушення керівником чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо), та у разі неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів (том 1 а.с. 10). Вказаний контракт встановлює для керівника підвищену відповідальність, яка не передбачена КЗпП України - для дострокового розірвання контракту достатньо встановлення самого факту порушення керівником чинного законодавства чи обов'язків, передбачених положенням та/або контрактом, в результаті чого для організації настали негативні наслідки (завдано збитків, виплачено штрафи, тощо), та у разі неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів. Умовами контракту не передбачено обов'язку органу чи особи яка приймає та звільняє з роботи оцінювати: чи це порушення керівником є малозначимим чи несуттєвим, чи потягло воно негативні наслідки для діяльності установи, чи наявна в цьому вина керівника, чи це порушення є одноразовим чи є систематичним. Відповідно до п. 1.1., 2.1., 2.2. контракту №48 від 04.05.2011р. здійснення поточного (оперативного) керівництва організацією, організація виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення ефективного використання бюджетних коштів і збереження закріпленого за організацією державного майна, забезпечення виконання показників ефективності використання бюджетних коштів та державного майна є обов'язком керівника організації. Актом службового розслідування від 13.10.2016р. встановлено ряд порушень керівником БУВР річки Південний Буг [PERSON], у тому числі щодо незаконного придбання службового автомобіля, щодо незаконного звільнення з посади заступника начальника БУВР річки Південний Буг [PERSON], щодо будівництва об'єкту «Захист від підтоплення с. Жван Муровано-Куриловецького району Вінницької області з берегоукріпленням та будівництвом ГТС», тощо. Вказані порушення повністю співпадають із змістом обов'язків, які мав виконувати як керівник БУВР річки Південний Буг [PERSON] і які перелічені в п. 1.1., 2.1., 2.2. контракту №48 від 04.05.2011р. Не спростовані надані відповідачем докази щодо фактів виявлених порушень є підставою для припинення з позивачем контракту за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині завдання збитків управлінню, а також відсутність контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, що призвело до їх нецільового використання, передбачених підпунктами б) та в) п. 5.3 контракту, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Безпідставними є посилання позивача [PERSON] та його представника на порушення процедури звільнення - не відібрання пояснення, пропуск місячного терміну передбаченого ст. 148, 149 КЗпП України на видання наказу, не попередження за два тижні про звільнення по наступним мотивам. Звільнення за умовами п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не є видом дисциплінарного стягнення і на ці правовідносини не розповсюджується дія ст. ст. 148, 149 КЗпП України. Оскільки в даному випадку звільнення відбулося не за порушення трудової дисципліни, трудове законодавство не передбачає обов'язковість відібрання пояснення, відсутність пояснення позивача до видачі наказу про звільнення не є підставою для визнання його незаконним і не позбавило його права оскаржити наказ та надати пояснення в суді. Попереджувати працівника про звільнення за два тижні позивач [PERSON] та його представник мотивують вимогами постанови КМУ від 19.03.1994 року №170, однак при цьому не враховують, що в самому тексті постанови мається примітка - «Це Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності». Застосування контракту з керівниками державних установ регулюється постановою КМУ від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», зміст якої не передбачає такого попередження. Судом встановлено, що службове розслідування проводилося у період з 15 серпня по 14 жовтня 2016 року, після закінчення проведення службового розслідування позивач тривалий час перебував на лікарняних, у відпустці, що підтверджується доданими позивачем до позовної заяви відповідними доказами. У зв'язку із оскарженням позивачем наказів Держводагенства України від 15.08.2016 року за № 154-ос та № 155-ос у якості забезпечення позову Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою від 11.01.2017 було заборонено Держводагентству України, його посадовим особам, комісіям приймати рішення, накази за результатами розгляду акта службового розслідування стосовно [PERSON] у зв'язку із чим відповідачем не було вжито будь-яких заходів та прийняття відповідного рішення за результатами розгляду акта службового розслідування. Оскільки рішенням Апеляційного суду Вінницької області гід 18.05.2017р. було задоволено апеляційну скаргу Держводагенства України, яким скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2017р., ухвалено нове про відмову [PERSON] у задоволення позовних вимог та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017р., Комісією з контролю за виконанням умов контрактів з керівниками водогосподарських організацій, що належать до сфери управління Державодагентства України 09.06.2017р. було прийнято рішення рекомендувати Голові Державодагентства України розірвати строковий довий договір (контракт) з начальником Вінницького регіонального управління водних ресурсів [PERSON] Отже, слід прийти до висновку, що Держводагенством України не було порушено жодним чином строків. Також безпідставним є посилання позивача [PERSON] та його представника щодо не ознайомлення [PERSON] з Актом службового розслідування та спростовується матеріалами справи. Відповідно з вимогами Постанови КМУ від 13.06.2000 №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування» Держводагентством України листом від 12.10.2016 №5109/14/11-16 було запрошено [PERSON] прибути до Агентства для ознайомлення з актом службового розслідування. Підтвердженням отриманням позивачем даного листа Агентства є бланк повідомлення про вручення поштового відправлення та акт про відмову від підпису про ознайомлення з листом Держводагентства України від 12.10.2016 №5109/14/11-16. Натомість [PERSON] для ознайомлення з актом службового розслідування не прибув, про причини неявки Держводагентство України не повідомив у зв'язку із чим Комісією з проведення службового розслідування у відповідності до абзацу 5 пункту 9 Порядку проведення службового розлідування стосовно осіб уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування (далі-Порядок) було складено акт та подано акт службового розлідування на розгляд керівництва Агентства (том 1 а.с. 63-67, 81). Крім того, в подальшому Держводагентством України листом від 26.10.2016 №5401/7/11-16 було запрошено позивача 04.11.2016 для розгляду питання щодо виконання умов укладеного контракту, проте [PERSON] знову ж таки до Агентства не прибув та не скористався своїм правом надати будь-які пояснення з приводу порушень виявлених комісією з проведення службового розслідування. Безпідставними є посилання позивача [PERSON] та його представника на те, що в наказі про звільнення не наведено жодного факту одноразового грубого порушення позивачем вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині завдання збитків управлінню, а також неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів виходячи з такого. Незалежно від підстави для звільнення існує загальний порядок оформлення розірвання трудового договору. Наказ про звільнення працівника складається в двох примірниках і підписується керівником підприємства. Один примірник передається до відділу кадрів для оформлення трудової книжки працівника, а другий направляється до бухгалтерії для проведення з ним остаточного розрахунку. У наказі наводиться повне формулювання підстави звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП. Наказ може бути складений за типовою формою №П-4 затвердженої наказом Державного комітету статистики України №489 від 05.12.2008 року «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» або в довільній формі. Враховуючи викладене, слід прийти до висновку, що законом не передбачено обов'язку роботодавця вказувати і конкретизувати у наказі про звільнення (у даному випадку) факт одноразового грубого порушення позивачем вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині завдання збитків управлінню, а також неналежного контролю за цільовим використанням бюджетних коштів, проте необхідним і достатнім є навести у наказі повне формулювання підстави звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП. Тому наказ про звільнення [PERSON] від 14.06.2017р. відповідає вимогам закону. Щодо посилання позивача [PERSON] та його представника на факт недоведеності збитків управлінню, оскільки в порушення вимог Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10 грудня 2003 р. №1891, відсутній акт оцінки збитків з висновками рецензента, то суд погоджується з поясненнями представників відповідача про те, що вищезазначений нормативний акт не може застосовуватися до спірних правовідносин, зважаючи на предмет його застосування (п.1) Методики: «Ця Методика застосовується для проведення оцінки об'єктів права державної та комунальної власності, майна суб'єктів господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі у випадках, коли такі об'єкти є об'єктами господарських, цивільних та інших правовідносин, крім випадків оренди та концесії об'єктів державної та комунальної власності, а також відчуження майна згідно із Законом України«Про правовий режим майна у Збройних Силах України», а також для проведення оцінки об'єктів, що повертаються у державну або комунальну власність (зокрема за рішенням суду), для визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною часткою (часткою комунального майна) в статутному (складеному) капіталі, у разі встановлення фактів розкрадання, нестачі, знищення, псування майна». Крім того, і в Положенні про Вінницьке регіональне управління водних ресурсів, і в Положенні про Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг вказано, що кожна з цих установ є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Держводагентства України. Безпідставним також є посилання позивача [PERSON] та його представника на те, що в наказі про звільнення не наведено жодного факту одноразового грубого порушення позивачем саме на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів, в результаті чого для організації настали збитки саме за цей період з таких мотивів. Між сторонами було укладено контракт №48 від 04.05.2011р. Згідно наказу Держводагентства України №146 від 02.12.2015 року було реорганізовано Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг шляхом його перетворення у Вінницьке регіональне управління водних ресурсів. Вінницький РУВР є правонаступником БУВР річки Південний Буг, до якого з моменту припинення діяльності переходять усі майнові права та обов'язки БУВР річки Південний Буг (том 1 а.с. 141-143). Наказом Держводагентства України від 29.02.2016 р. №42-ОС [PERSON] був звільнений з посади начальника БУВР річки Південний Буг 01.03.2016 р. у зв'язку з реорганізацією цього ж управління, згідно з п.1 ст. 40 Кодексу України про працю, підпунктом "г" пункту 5.2. укладеного контракту, та припинено дію контракту від 04.05.2011 р. №48. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2016 року по справі №127/6073/16-ц визнано незаконним наказ Держводагентства України про звільнення [PERSON] з роботи та поновлено на роботі на посаді начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів на умовах строкового трудового договору з терміном дії до 30.04.2018 року, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Додатковою угодою №4 від 15.08.2016р. до контракту №48 від 04.05.2011р. було внесено зміни у назву установи, на посаду начальника якої призначено [PERSON] з «Басейнового управління водними ресурсами річки Південний Буг» на Вінницьке регіональне управління водних ресурсів». [PERSON] не заперечував щодо його поновлення на посаду саме начальника Вінницького РУВР і наказ №153-ос від 15.08.2016р. не оскаржував. Будь-які інші додаткові угоди до контракту №48 від 04.05.2011р. щодо зміни назви посади керівника, його повноважень та обов'язків, тощо між сторонами не укладалися. Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Враховуючи викладене, слід прийти до висновку, що повноваження та обов"язки, відповідальність, які передбачені умовами контракту №48 від 04.05.2011р. для начальника Вінницького регіонального управління водних ресурсів не змінилися у зв"язку з реорганізацією БУВР річки Південний Буг (начальник Вінницького РУВР та начальник Вінницького РУВР - це одна і та ж особа, яким є позивач по справі [PERSON]), а тому начальник Вінницького РУВР не звільняється від відповідальності щодо діяльності на посаді начальника БУВР річки Південний Буг. За наявних у справі доказів та встановлених фактичних обставин справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та судових витрат слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed