Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, яким є квартира [ADDRESS] і просить в порядку поділу майна визнати за нею та за відповідачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період зареєстрованого шлюбу відповідач став членом житлово-будівельного кооперативу, у 1991 році сплатив повністю пайовий внесок за рахунок коштів сімейного бюджету. Посилаючись на те, що подружжя має рівні права у паєнагромадженні, позивач просить визнати квартиру спільним майном подружжя і поділити вказане майно у рівних частках, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не оформлює квартиру на двох осіб. Підтримавши позовні вимоги з вищезазначених підстав, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. Суду пояснила, що відповідач уникає від оформлення квартири в ? частці на позивача та відповідача, хоча усно не заперечує проти такого розподілу, але враховуючи, що він є членом ЖБК - його бездіяльність це фактично не погодження з оформленням на позивача ? частини квартири. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти визнання права власності на квартиру в ? частці за позивачем та ним, однак подав заперечення з приводу підстав звернення до суду, оскільки зазначає, що право власності позивача на частку квартири він визнавав завжди, отже підстав для вирішення спору в судовому порядку не має. Представник третьої особи в судовому засіданні суду пояснив, що пайовий внесок а квартиру сплачено в повному обсязі, з приводу оформлення квартири сторони до них не звертались. При постановленні рішення покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1981 року. За період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти була придбана кооперативна квартира [ADDRESS]. Згідно Довідки від 07 листопада 2013 року № 10 виданої ЖБК „Суднобудівник-11" квартира в 1984 році була збудована як позивачем так і відповідачем, членом ЖБК є відповідач, паєнакопичення сплачені повністю в листопаді 1991 року. Вартість квартири - 11191 рубль. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 15 Закону України Про власність (чинного на час виникнення правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" при розгляді справ про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судам слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону „Про власність", п. 43 Примірного Статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (ст.ст. 22, 24, 28,29 Кодексу про шлюб та сім'ю України), враховуючи те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За загальним правилом дії законів і інших нормативно-правових актів в часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 01.01.2004р. До сімейних відносин, які вже існували на вказану дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності. Оскільки станом на листопад місяць 1991 року сторонами був повністю сплачений пайовий внесок, є обгрунтованими доводи позивача про те, що спірна квартира є спільним майном подружжя. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] сплачений повністю в період шлюбу, дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому за позивачем та відповідачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину даної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог на відповідача покладається обов'язок відшкодувати понесені позивачем витрати, отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені понесені нею витрати - 1200,00 грн. суму сплаченого судового збору та 1500,00 грн. суму понесених витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved