Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], Дунаєвецького районного сектора Державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], від шлюбу є дочка [PERSON], яка із своїми дітьми, відповідачами по справі зареєстрована у її будинку. Відповідно до свідоцтва про право власності на рухоме майно від 11.03.2010 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] З 6 січня 2010 року відповідачі не проживають цьому будинку Так, як відповідачі не проживають у будинку і не бажають виписуватись, то вона не може повноцінно користуватись ним, тому звертається до суду і просить визнати осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити і пояснила, що дочка позивачки з 2010 року перебуває в Італії, а внуки проживають в м. Хмельницькому. За цей час відповідачі ніяких витрат за комунальні послуги не несли, житлом не користувались. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і інтересах [PERSON] на неодноразові виклики у судові засідання не з"являлися, хоча були повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про судовий розгляд справи 03 березня 2014 року в газеті "Урядовий кур'єр" від 22 лютого 2014 року № 35 на стр.15.будь-яких заперечень суду не представили. Третя особа: Представник Дунаєвецького районного сектору управління департаменту міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглядати в його відсутності. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2010 року. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі дочка [PERSON] разом з синами [PERSON] та [PERSON]. З січня 2010 року відповідачка та її сини не проживають в даному господарстві, що підтверджується актами комісії в складі депутата Маківської сільської ради та сусідів - жителів с. Маків від 24.06.2010 року, 12.11.2012 року, 09.06.2013 року та 24.10.2013 року. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що були при складанні актів щодо факту проживання житловому приміщенні [PERSON] та її синів і підтвердили, що за вказаною адресою вони не проживають з січня 2010 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сім'ї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сім'ї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідачка разом із своїми синами не проживають разом з позивачкою - власником житла та не ведуть із нею спільного господарства, а тільки зареєстровані в будинку позивачки, а тому, на них не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року. Зважуючи і на ту обставину, що відповідачка разом із своїми синами вибула на інше місце проживання, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивачка. Відповідно до вимог ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Тому позов підлягає задоволенню і відповідачку [PERSON] та її синів [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Дунаєвецького району Хмельницької області, що є підставою для сектору Державної міграційної служби України для зняття їх з реєстраційного обліку.

Outcome: approved