Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

08.12.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 14.09.2016 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення по даній цивільній справі, відповідно до якого позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №5" Житомирської міської ради зробити [PERSON] перерахунок наданих послуг з урахуванням пільги у розмірі 100% знижки плати за надану послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у межах норми на одного члена сім'ї, яка складає 21 кв.м. загальної площі квартири плюс 10,5 кв.м. площі на сім'ю, згідно із п.4.4 Положення про взаємодію підприємств житлового господарства та старшого по будинку, затвердженого рішенням Виконкому Житомирської міської ради від 24.06.2010 р. №450 за період із 18.01.2012 по 01.02.2012. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зазначене вище рішення було оскаржено в апеляційному порядку позивачем. 03.10.2016 року суддею Апеляційного суду Житомирської області Товянською О.В. постановлено ухвалу про повернення цивільної справи до Богунського районного суду м.Житомира для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, проте їх присутність згідно вимог ст. 220 ЦПК України не є обов'язковою. Від представника КП «ВЖРЕП №5» надійшла заява про розгляд питання щодо розподілу судових витрат без її участі, проти ухвалення додаткового рішення з приводу судових витрат не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Згідно підпункту 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який був чинний на момент подачі позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складала 0,4% розміру мінімальної заробітної плати, що становить 487,20 грн.. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, суд,

Outcome: approved