Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В грудні 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], управління Держземагенства у Вінницькому районі, з участю третіх осіб Вінницької регіональної філії ДП "Центру державного земельного кадастру", Вінницької міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, у якому просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №670106, який був виданий Вінницькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» [PERSON] на земельну ділянку площею 279 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] та зобов'язати управління Держземагенство у Вінницькому районі скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки площею 279 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] і належить [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №670106; вилучити з автоматизованої системи державного земельного кадастру інформацію щодо земельної ділянки площею 279 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] і належить [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №670106. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі "ТБ Всеукраїнська" від 18.06.2008 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 06.06.2008 року гаража, що розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м., укладений між [PERSON] та [PERSON], який належав останньому на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу від 26.12.2003р. №3850 та зареєстрованого у ВООБТІ 12.02.2004 року в реєстрову книгу №1 за реєстровим №102. Право власності [PERSON] на зазначений гараж підтверджується реєстраційним посвідченням, яке видане КП "ВООБТІ" 19.06.2008 року Однак під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки під даним гаражем в натурі (для присвоєння кадастрового номера) позивачем було виявлено, що земельна ділянка під його гаражем належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до державного акту на право власності серії ЯБ №670106 на земельну ділянку по [ADDRESS], який виданий Вінницькою регіональною Філією ДП "Центру державного земельного кадастру". Вищезазначена земельна ділянка була передана у власність [PERSON] рішенням Вінницької міської ради від 02.12.2005 року №1628 "Про затвердження проектів відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність і оренду". Як з'ясувалось в подальшому, пункт 11 вищезазначеного рішення міської ради щодо передачі земельної ділянки [PERSON] скасовано рішенням Вінницької міської ради №1632 від 25.12.2007 року "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.11 рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року...". Підставою для задоволення вищезазначеного протесту прокурора та винесення рішення Вінницької міської ради №1632 від 25.12.2007р. стало те, що на земельній ділянці переданій [PERSON] знаходилось нерухоме майно, яке належить іншим особам. Крім того, другим пунктом рішення Вінницької міської ради №1632 від 25.12.2007 року доручено юридичному управлінню звернутись з позовом до суду про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], площею 279 кв.м. (яке є предметом спору даної позовної заяви). В зв'язку з цим Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та [PERSON] про визнання недійсним державного акту, який ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 02.09.2008р. по справі №2-3188/08 було залишено без розгляду. Оскільки земельна ділянка під гаражем позивача знаходиться у власності [PERSON], що позбавляє позивача права належним чином володіти, користуватись гаражем та земельною ділянкою під ним, а також обслуговувати його, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 670106, який був виданий Вінницькою регіональною філією ДП "Центру державного земельного кадастру" [PERSON] на земельну ділянку площею 279 кв.м., що розташована по [ADDRESS] та зобов'язати державного кадастрового реєстратора Управління Держемагенства у Вінницькому районі Вінницької області Сідлецьку С.Б. скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки площею 279 кв.м., що розташована по [ADDRESS], яка була прийнята судом до розгляду відповідно до ухвали суду від 04.02.2014 року (а.с. 59). Також в зв'язку із уточненням позовних вимог та за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 04.02.2014 року було замінено відповідача управління Держземагенства у Вінницькому районі на належного відповідача - державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області Сідлецьку Світлану Броніславівну (а.с. 58). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив суд позов задовольнити. На запитання суду представник позивача пояснив, що ні [PERSON], ні попереднім власникам, земельна ділянка під гаражем, що розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м. (за будинком [ADDRESS]) у користування чи у власність органом місцевого самоврядування не надавалась. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, проте надала суду письмові заперечення, у яких вказала, що вона набула у власність земельну ділянку площею 279 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] на законних підставах, в той час коли право власності на гараж у [PERSON] припинено ще у 2008 році згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2008 року, яке набрало законної сили 18.12.2008 року (а.с. 44-45). Відповідач державний кадастровий реєстратор управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області Сідлецька С.Б. в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 09.09.2009 року на управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області покладено обов'язки з реєстрації державних актів, договір оренди та сервітутів з 01.01.2011 року, до вказаного часу обов'язки щодо реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі м. Вінниці та скасування реєстрації було покладено на Вінницьку регіональну філію ДП "Центр" ДЗК". Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року на управління покладено обов'язки з реєстрації земельної ділянки. Обов'язки з реєстрації права власності (припинення права) на земельні ділянки покладено на реєстраторів речових прав в Укрдержреєстрі. У зв'язку з чим повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припиняються, державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Тому заявлений позов до неї є безпідставним і необґрунтованим. Представник третьої особи - Вінницької міської ради Никонюк О.В. в судовому засіданні при розгляді справи покладався на думку суду. Від третьої особи - Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, при винесенні рішення покладаються на думку суду (а.с. 31-32). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача - державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області Сідлецької С.Б., представника Вінницької міської ради та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно із ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 212 ЦПК України). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи №19715 на 61-му аркуші суд встановив, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.06.1996 року судом було визнано за [PERSON] право власності на гараж розміром 3,5 х 5,5 м, який розташований в [ADDRESS], за будинком [ADDRESS], яке зареєстроване у ВООБТІ 29.08.1996 року за №102. В подальшому, 26.12.2003 року [PERSON] подарував вказаний вище гараж [PERSON] згідно договору дарування, посвідченого 26.12.2003 року [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, реєстр №3850, право власності на який зареєстровано у ВООБТІ за [PERSON] 12.02.2004 року за №102. Відповідно до рішення постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі "ТБ Всеукраїнська" від 18.06.2008 року (справа №0134/08) було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 06.06.2008 року гаража, що розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м. (за будинком [ADDRESS]) укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на даний гараж (а.с. 8). Право власності [PERSON] на вказаний вище гараж зареєстровано в КП ВООБТІ 19.06.2008 року згідно реєстраційного посвідчення (а.с. 9). Згідно змісту позовної заяви та уточненої позовної заяви судом встановлено, що підставою заявленого [PERSON] позову є те, що він є власником гаража, що розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м. (за будинком [ADDRESS]), а земельна ділянка, яка знаходиться під його гаражем безпідставно передана у власність [PERSON] Проте судом також встановлено, що відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2008 року, яке набуло законної сили 18.12.2008 року, по справі №2-4709/08 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору, третейської угоди, скасування рішення, визнано недійсним договір дарування гаража, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 26.12.2003року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3850. Визнано недійсною Третейську угоду, укладену 09.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Скасовано рішення постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі "ТБ Всеукраїнська" від 18.06.2008 року по справі № 0134/08. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.12.2008 року по даній справі № 2-4709/08 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 46-48). Оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи №2-4709/08 суд встановив, що відповідачем [PERSON] заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2008 року після залишення без задоволення його заяви про перегляд заочного рішення, в апеляційному порядку не оскаржувалося. Інші відповідачі також не зверталися із заявами про перегляд вказаного заочного рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, на момент звернення до суду 16.12.2013 року позивача [PERSON] із позовом до [PERSON] та інших про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, позивач власником нерухомого майна, а саме гаража, що розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м. (за будинком [ADDRESS]) не був згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.09.2008 року. Також судом встановлено, що рішенням 39 сесії 24 скликання Вінницької міської ради №1628 "Про затвердження проектів відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність і оренду" від 02.12.2005 року передано у власність [PERSON] на [ADDRESS] земельну ділянку площею 279 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель міської ради (а.с. 15). На підставі заяви [PERSON] та рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року було виготовлено технічну документацію зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], яка розташована на [ADDRESS] на території Вінницької міської ради та Вінницькою міською радою 06.04.2006 року [PERSON] було видано державний акт на дану земельну ділянку серії ЯБ № 670106 (а.с. 77-100, 110). В подальшому, 24.07.2006 року [PERSON] продала дану земельну ділянку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.07.2006 року [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, реєстр №4093 і було переоформлено на ім'я [PERSON] державний акт на землю згідно із даним договором купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 101-109). За інформацією державного кадастрового реєстратора Сідлецької С.Б. на вказану вище земельну ділянку [PERSON] в 2009 році отримала державний акт на своє ім'я. Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 279 кв.м., яка розташована на [ADDRESS] на території Вінницької міської ради, копія якої міститься в матеріалах справи, не містить відповідної інформації чи відповідних документів про те, що на даній земельній ділянці розташований гараж позивача [PERSON] Твердження представника позивача про те, що пункт 11 рішення Вінницької міської ради від 02.12.2005 року №1628 у якому вказано про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки скасований рішенням Вінницької міської ради №1638 від 25.12.2007 року "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.11 рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року..." спростовується постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.07.2008 року, яка набула законної сили 02.08.2008 року, по справі №2-а-512/2007 за адміністративним позовом [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Вінницької міської ради. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.07.2008 року рішення 22 сесії 5 скликання Вінницької міської ради від 25.12.2007 року №1638 "Про розгляд протесту прокурора м. Вінниці на п.11 рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року "Про затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність і оренду" визнано протиправним та скасовано. Отже, пункт 11 рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року "Про затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність і оренду", яким було передано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку та на підставі якого їй було в 2006 році видано державний акт є чинним. Доказів протилежного представником позивача суду не надано. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Виходячи з норм ст. 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який, у випадках, передбачених законом, підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст. 140 ЗК України і він є вичерпним. Стаття 140 ЗК України встановлює перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто у встановленому законом порядку. З урахуванням вказаних норм права, проаналізувавши фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в зв'язку з його недоведеністю. Позивач не надав суду належних доказів, що він є власником гаража, який розташований в [ADDRESS] загальною площею 15,7 кв.м. (за будинком [ADDRESS]); що на земельній ділянці площею 279 кв.м. по [ADDRESS] знаходиться і знаходився станом на день передачі [PERSON] у власність даної земельної ділянки та станом на день отримання нею державного акта на землю та його державної реєстрації об'єкт нерухомості - гараж, право власності на який у встановленому законом порядку зареєстровано за позивачем [PERSON], а також позивач не надав доказів незаконності рішення Вінницької міської ради №1628 від 02.12.2005 року "Про затвердження проектів відведення земельних ділянок у власність і оренду", яким було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 279 кв.м. по [ADDRESS]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed