Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказавши, що [INFO] в віці 84 роки помер батько позивачки [PERSON] До дня смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з позивачкою по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], що належала йому на праві приватної власності згідно дублікату свідоцтва про право власності. Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить позивачці на праві приватної власності згідно Реєстраційного посвідчення виданого ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» 01.04.1993р. На все належне на день смерті майно [PERSON] склав заповіт на користь свого сина, а рідного брата позивачки [PERSON] Заповіт посвідчено Сокальською державною нотаріальною конторою 02.12.1988р. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 р., [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, щодо спадкового майна його батька [PERSON], однак строк на прийняття спадщини пропустив, за його продовженням до суду не звертався і не оформив спадкове майно на своє ім'я, а [INFO] помер. Згідно до ст. 551 ЦК УРСР 1963р., його дружина [PERSON] - третя сторона по справі, мала би право на прийняття належної йому частки у спадщині, якби [PERSON] прийняв спадщину, а відтак [PERSON] також втратила право на прийняття належної її чоловікові частини спадкового майна. Більше того, [PERSON] також пропустила строк для її прийняття, оскільки після смерті [PERSON] протягом 16 років не зверталась в нотаріальну контору з метою спадкування без поважної причини та відсутні підстави для поновлення строку для прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом, щодо спадкового майна після смерті [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК є його дочка, позивачка по справі [PERSON], яка у відповідності до ст. 549 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті свого батька, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме проживала разом з батьком у спадковому будинку до дня його смерті, проживає у ньому на даний час, несе витрати по його утриманню, підтримує його в належному стані, позаяк як вказувалось вище є власником іншої 1/2 частини будинку. Однак, оформити спадщину через нотаріальну контору позивачка не може, бо існує заповіт на ім'я її брата [PERSON], який спадщини не прийняв, строку для її прийняття не продовжував та помер так і не оформивши спадщину на своє ім'я, а його спадкоємець [PERSON] протягом шістнадцяти років після його смерті не зверталася до нотаріуса з метою спадкування, а наданий час таке є неможливо позаяк строк для прийняття спадщини пропущено і такий не підлягає поновленню, оскільки пропущений без поважних причин. Зважаючи на вказані обставини, позивачка змушена звертатися з вказаною заявою до суду. На підставі наведеного позивач просить суд ухвалити рішення за яким визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач та її представник не з"явилися, представник позивача - [PERSON] надала суду заяву, в якій просить суд справу слухати за їх відсутності, позов просить задовольнити. Представник відповідача Сокальської міської ради в судове засідання теж не з"явився. Надав суду заяву, в якій просить суд справу слухати за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги визнає. Третя особа - [PERSON] в судове засідання теж не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду, про що свідчить повідомлення в пресі «Високий замок» №61 (5125) від 28.04.2014р. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав: Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від [INFO] виданого Сокальським райвідділом ЗАГСу Львівської області [PERSON] помер [INFO] у віці 84р. Як встановлено в судовому засіданні після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, зокрема: 12 частина будинку за адресою: [ADDRESS] згідно дублікату Свідоцтва про право власності виданого виконкомом Сокальської міської ради 05.03.1999р., замість втраченого Свідоцтва про право власності, виданого [INFO] на підставі рішення Сокальського міськвиконкому №106 від [INFO] На все належне на день смерті майно [PERSON] склав заповіт на користь свого сина, а рідного брата позивачки [PERSON]. Заповіт посвідчено Сокальською державною нотаріальною конторою 02.12.1988р. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 р., [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, щодо спадкового майна його батька [PERSON], однак, як встановлено з позовної заяви, пропустив строк для прийняття спадщини та не оформив спадкове майно на своє ім'я, а [INFO] помер. Згідно до ст. 551 ЦК УРСР 1963р., дружина померлого спадкоємця [PERSON] - третя сторона по справі, мала би право на прийняття належної йому частки у спадщині, якби [PERSON] прийняв її шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном чи звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте він за життя таких дій не вчинив, а тому [PERSON] також втратила право на прийняття належної її чоловікові частини спадкового майна. Більше того, [PERSON] також пропустила строк для її прийняття, оскільки після смерті [PERSON] не зверталась в нотаріальну контору з метою спадкування. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР 1963 р., спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини вважається таким що відмовився від спадщини. Згідно ст. 554 ЦК УРСР 1963 р., в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Іншим спадкоємцем за законом, щодо спадкового майна після смерті [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК є його дочка, позивачка по справі [PERSON], яка у відповідності до ст. 549 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті свого батька, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме проживала разом з батьком у спадковому будинку до дня його смерті , проживає у ньому на даний час, несе витрати по його утриманню, підтримує його в належному стані, позаяк як вказувалось вище є власником іншої 12 частини будинку. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовується до спадщини яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, однак спадщина була прийнята позивачкою шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, відтак до спірних правовідносин повинні застосовуватись вимоги ЦК УРСР 1963 р. Аналогічну позицію висловлено в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК Української РСР 1963р., застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину З досліджених матеріалів справи встановлено, що позивач володіє на праві власності 12 ідеальною часткою будинку [ADDRESS], вона після смерті батька продовжувала проживати у цьому будинку, користувалася ним в цілому і несла витрати по його утриманні, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Однак через те, що у спадковому реєстрі існують відомості про чинний заповіт [PERSON] ( хоч спадкоємець за заповітом вже помер і майна не успадкував) в нотаріальній конторі позивач не може оформити свої спадкові права, звідси в силу п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved