Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

05 жовтня 2016 року головний лікар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонський В.М. звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, яка передана у провадження судді 06 жовтня 2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи дитинства за психічним захворюванням безстроково. З 1980 року [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу: Розумова відсталість в ступені помірної дебільності. 27.04.2007 року [PERSON] за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. 30.09.2016 року опікуном - [PERSON] подано до закладу заяву про госпіталізацію [PERSON] в якій вона вказує, на неадекватну поведінку сина, агресію, злобність, кидався з ножем, розмовляє сам з собою, побиття. 03.10.2016 року [PERSON] був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки [PERSON] з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару без його згоди. У судовому засіданні представник заявника Скібіна Р.С., який є лікарем-психіатром, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Опікун [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування, вказала, що її син став поводити себе агресивно. Недієздатний [PERSON] не заперечував проти лікування. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.7). Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2007 року, яке набрало законної сили 08.05.2007 року, [PERSON] [INFO] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. (а.с.5). Згідно висновку ЛКК №685, 03.10.2016 комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та дійшла висновку, що він страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Легка розумова відсталість в ступені помірної дебільності невизначеної етіології, психопатоподібний олігофренічного дефекту з вираженими стійкими розладами поведінки, галюцінаторно-параноїдний синдром. (а.с.4). Згідно заяви опікуна [PERSON] - [PERSON], від 30.09.2016 року, остання просить госпіталізувати сина у зв'язку із агресивністю, не соціальною поведінкою, проявами агресії. (а.с.3). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у зв'язку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] - [PERSON], просить госпіталізувати останнього у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоров'ю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved