Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2008 року по грудень 2012 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Однак, коли сину виповнилося 4 (чотири) місяці відповідач поїхав на батьківщину і з того часу відомостей про нього немає. У зв'язку з чим дитина перебуває на повному утримання та вихованні позивача. Оскільки, відповідач загадково зник, ні разу не надав кошти на утримання дитини, не телефонує та не цікавиться про здоров'я сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. 05 травня 2018 року позивач вийшла заміж і разом з дітьми та чоловіком проживають в її будинку за місцем реєстрації. Хлопчик [PERSON], [INFO], сприймає чоловіка позивача своїм батьком і останній має наміри усиновити хлопчика. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області судове засідання не з'явився. Подали заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). 05.05.2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 171. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.13). Відповідач з народження не виявляв щодо свого сина батьківського піклування, ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню, що підтверджено матеріалами справи, а саме актом № 136 від 27.10.2018 року згідно якого [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2012 року. Крім того, в шлюбі сторони не перебували. У відповідності до довідки про склад сім'ї від 28.11.2018 року №3-022219 [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно Акту обстеження умов проживання за № 867/0/61-18 від 26.11.2018року служби у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради, умови проживання сім'ї позивача позитивні. Дитина забезпечена доглядом та належними умовами проживання. Проживає з матір'ю, яка одноосібно утримує та виховує сина. Батько не проживає з дитиною з початку 2013 року, дитиною не опікується, матеріально не утримує, не спілкується з ним і участі у вихованні не приймає. Хлопчик біологічного батька не пам'ятає. Є всі підстави для позбавлення батька дитини (а.с.21). З психолого-педагогічної характеристики дитини - [PERSON], вбачається, що останній є вихованцем Мукачівської ДНЗ №23 з вересня 2018 року і навчається у старшій групі «Капітошки». За період відвідування відмічається легку адаптацію в групі, звичну для дітей поведінку в дитячому колективі, фізичний розвиток дитини відповідає віку. Зазвичай приводить і забирає дитину з садочку не біологічний батько, а в розмові з дитиною про біологічного батька не має жодних згадувань. Дитина одягнена в одяг, що відповідає середньому рівню, навички самообслуговування сформовані в достатній мірі. У сім'ї цікавляться питаннями вихованні та навчання, відвідують батьківські збори. Хлопчик спокійний та комунікабельний. Легко вступає в контакт, як з однолітками, так і з дорослими. Товариський, дружньо ставиться до однолітків, неконфліктний. Проявів агресивної поведінки в дошкільному закладі не спостерігається (а.с.15). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 01-32/131 від 14.01.2019 року, [PERSON], [INFO] року, громадянина Азербайджанської Республіки доцільно позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, зважаючи на те, що, відповідач на судові виклики до суду не з'являвся, через що суд позбавлений можливості особисто встановити ставлення батька до дитини, а також, винність його поведінки, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд констатує наступне: Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з цим, позивачем суду не надано доказів фінансової спроможності відповідача, наявності в нього майна і т.д.. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком від 6 до 18 років - 2027 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в цій частині слід задоволити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved