Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У січні 2014 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК". Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 17.05.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 13230,39 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 1764,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11465,94 грн., а також штрафи відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 510,88 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Ребрик С.М., що діє на підставі довіреності (а.с.15) у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині отриманого кредиту в сумі 3100 гривень в решті позовних вимог просив відмовити посилаючись на те, що кредит він отримував у зв'язку з тим, що працював у ППЧ-51 Миргородського міського управління МНС, звідки його звільнили у зв'язку із скороченням штату, і з 2007 року він ніде не працює і не мав можливості погасити кредит. В кінці 2012 року йому надходила пропозиція від позивача розстрочити суму заборгованості, він з цього приводу звертався до місцевого відділення банку, але йому відповіли що про це нічого не знають. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 17.05.2006 р. (а.с.6) він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, згідно яких таким чином він виразив свою згоду на те, що вказана заява разом Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7-10). Отже між позивачем та відповідачем 17 травня 2006 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості. 01 лютого 2008 року по цивільній справі №2-н-54/2008 за заявою ЗАТ КБ "ПриватБанк" про видачу судового наказу на стягнення грошової суми за правочином Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість відповідно до укладеного договору від 17 травня 2006 року в сумі 3012,89 грн. Згідно п.17. ПП ВС України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Тому, суд приходить до висновку, що наявність судового наказу від 01.02.2008 року по цивільній справі №2-н-54/2008, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2006 року в розмірі 3012,89 грн. не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Отже, відповідач свої зобов'язання по поверненню суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом та інших витрат згідно умов надання кредиту за договором б/н від 17.05.2006 року не виконує, в результаті чого станом на 14.01.2014 року загальна заборгованість по кредиту складає 13230,39 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 1764,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11465,94 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 510,88 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Умови Договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с. 5) та випискою по рахунку відповідача (а.с.29-31). Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не наведено. П. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно п.5.5.1.Правил користування платіжною картою за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань тримач сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. Таким чином, заборгованість, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, з урахуванням суми, про стягнення якої вже видано судовий наказ, складає 11228,38 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved