Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач ПАТ « Дельта Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів посилаючись на те , що 24.07.2007 р. між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений Кредитний договір № 8_49.35/324/07-НВС за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 71 388 , 00 дол. США з розрахунку 11% річних за користування кредитом на строк з 24.07. 2007 р. по 24.07.2032 р. 26.06.2013 р. між ПАТ « Кредитпромбанк» та ПАТ « Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги , на підставі якого ПАТ « Дельта Банк» набув права вимоги до позичальника за кредитним договором від 24.07.2007 р. Виконання позичальником зобов»язань за Кредитним договором № 8_49.35/324/07-НВС було забезпечено Договором поруки , укладеним між ПАТ « Кредитпромбанк» та ТОВ « Ванліма Україна » та Договором поруки укладеним між ПАТ « Кредитпромбанк» та [PERSON] Оскільки позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує , позивач просить стягнути солідарно на його користь з позичальника та поручителів заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 758 995 грн. 79 коп . та витрати позивача по сплаті судового збору . Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , зазначили про те , що відповідач не був належним чином повідомлений про зміну кредитора у зобов»язанні , правонаступництво ПАТ «Дельта Банк» прав та обов»язків ПАТ «Кредитпромбанк» є спірним. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним , посилаючись на те , що позивач не пред»явив вимогу до поручителя протягом 6-ти місячного строку від дня настання строку основного зобов»язання . Відповідач ТОВ «Ванліма Україна» в особі директора [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те , що кредитором був збільшений без згоди поручителя обсяг відповідальності позичальника. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві , в задоволені зустрічних позовних вимог просила відмовити з підстав їх необґрунтованості та невідповідності обставинам справи . Вислухавши пояснення сторін , їх представників , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі , виходячи з наступного . На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Судом встановлено , що 24.07.2007 р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» , правонаступником якого є ПАТ « Кредитпромбанк» , був укладений Кредитний договір № 8_49.35/324/07-НВС за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 71 388 , 00 дол. США на строк з 24.07. 2007 р. по 24.07.2032 р. ( а.с. 5-6 ) . Пунктом 3 Договору визначена плата за кредит , а саме : перемінна процентна ставка на дату укладення договору складає 11 % річних та корегується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії договору , виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб . Фіксована процентна ставка становила 1, 83 % . 14.07.2008 р. між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 8_49.35/324/07-НВС , відповідно до якого процентна ставка за кредитним договором була встановлена у розмірі 12,83 % річних . 09.12.2008 р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» була укладена Додаткова угода № 2 до Кредитного договору № 8_49.35/324/07-НВС , відповідно до якої процентна ставка за кредитним договором була встановлена у розмірі 14,83 % річних та змінено суму щомісячного платежу ( а.с. 13-14 ) . 24.07.2007 р. між ТОВ « Ванліма Україна» та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором № 8_49.35/324/07-НВС укладеним 24.07.2007 р. ( а.с. 16 ) . 24.07.2007 р. між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки , за умовами якого поручитель зобов»язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором № 8_49.35/324/07-НВС укладеним 24.07.2007 р. ( а.с. 19 ) . 09.12.2009 р. між поручителем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» укладений Договір про внесення змін до договору поруки № 49.35/324/П324/07/-НВС.2 в якому зазначено , що процентна ставка за користування кредитними коштами складає 14,83 % річних в доларах США ( а.с. 22 ) . Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ) . 26.06.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі- продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором , ПАТ «Кредитпромбанк» » передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами ( а.с.31-36 ) . Відповідно до Додатку 1 до договору купівлі - продажу прав вимоги до обсягу прав вимоги , які передаються у власність покупцю, включено право вимоги за кредитним договором № 8_49.35/324/07-НВС від 24.07.2007 р. укладеним між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» та забезпечувальними договорами ( а.с. 37 ) . Відповідно до п.7.6 вищезазначеного Договору купівлі-продажу покупець ПАТ « Дельта Банк» зобов»язався надіслати повідомлення про відступлення права вимоги , що стосується кредитного договору кожному позичальнику та кожній особі , що надає забезпечення . Повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором було надіслано відповідачу [PERSON] 04.07. 2013 р. (а.с.143-147 ). З встановлених по справі обставин вбачається , що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору утворилась заборгованість , яка станом на 20.05.2014 р. складала 758 995 грн. 79 коп . ( а.с. 23 ) , з яких : - тіло кредиту - 57 167 , 02 дол. США , еквівалент 669 777, 21 грн ; - відсотки - 7 615 , 01 дол. США , еквівалент 89 218 , 58 грн ; - заборгованість по тілу кредиту - 1 937 , 46 дол. США , еквівалент 22 699 грн. 57 коп .; - заборгованість по відсотках - 7 023 , 47 дол. США , еквівалент 82 288 грн. 01 коп . 22.07.2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» направив на адресу відповідачів досудові вимоги , в яких довів до відома зазначених осіб про невиконання позичальником зобов'язання за кредитним договором та наявну станом на 20.05.2014 року прострочену (поточну) заборгованість у розмірі 8 960, 93 дол. США. та вимагав сплатити прострочену заборгованість (а.с. 24 - 29) 17.07.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Голови ради директорів комерційного банку «Дельта» з листом, в якому пропонував варіанти вирішення питання уникнення проблемної ситуації з неповернення кредитної заборгованості та одночасно зазначив про те, що остання виникла через складну економічну ситуацію та зменшення обсягу товарообігу, що призвело до зменшення його доходу та неможливості належного виконання умов кредитного договору ( а с. 49-50 ) . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Поручителем може бути одна особа, або кілька чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання , а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя , внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності . Як встановлено судом , 09.12.2008 р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» була укладена Додаткова угода № 2 до Кредитного договору № 8_49.35/324/07-НВС , відповідно до якої процентна ставка за кредитним договором була змінена та встановлена у розмірі 14,83 % річних , що є більшою ніж процентна ставка , яка визначена у кредитному договорі та Додатковому договорі № 1 . При цьому Договір про внесення змін до Договору поруки у зв»язку із зміною процентної ставки був укладений між поручителем [PERSON] та кредитором ( а.с. 13-14 ) . За обставинами справи вбачається , що додаткова угода про зміну процентної ставки з поручителем ТОВ « Ванліма Україна» не укладалась , і таким чином зміна початкових умов кредитування відбулася без згоди зазначеного поручителя . Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 20.02.2013 р. № 6-172цс12 у зобов»язаннях , в яких беруть участь поручителі , збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника , але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки , не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов»язань перед банком . Посилання представника позивача ПАТ « Дельта Банк» про те , що згідно додаткової угоди № 2 від 09.12.2008 р. обсяг відповідальності поручителя зменшився не відповідає встановленим по справі обставинам . Виходячи з вищевикладеного вимоги зустрічного позову ТОВ « Ванліма Україна » є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню . Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено , що порука припиняється після закінчення строку , встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги , порука припиняється , якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки . Згідно з п.3.1 Договору поруки, який був укладений 24.07.2007 р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» зазначений Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за Кредитним договором. Строком договору згідно частини першої статті 631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином , в Договорі поруки № 49.35/324/П324/07-НВС.2 від 24.07.2007 року не містяться умови щодо строку дії (календарний час) даного правочину. За умовами Кредитного договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати щомісячного платежу, кожного 24 числа місяця включно. Як встановлено в судовому засіданні , відповідачем [PERSON] було порушено зобов»язання за Кредитним договором. Останній платіж за вказаним договором позичальником було здійснено 21.06.2013 року., а тому вимога до поручителя кредитором мала бути пред»явлена не пізніше 24.01.2014 року . Як вбачається з матеріалів справи , позивач лише в липні 2014 року звернувся з письмовою вимогою (вих. №31.4-08/6914/14 від 22.07.2014) до поручителя [PERSON] щодо погашення простроченої заборгованості за кредитом . У правовій позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 17.04.2014 р. № 6- 53 цс 14 зазначено , що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови , що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Виходячи з вищевикладеного , зустрічна позовна вимога [PERSON] щодо визнання договору поруки припиненим є обгрунтованою та такою , що підлягає задоволенню . Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України , якщо договром встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася та сплати процентів , належних йому . Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених за змістом зобов»язання . Таким чином , виходячи з вищевикладених обставин , з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8_49.35/324/07- НВС від 24.07.2007 р. у розмірі 758 995 грн. 79 коп . та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ПАТ « Дельта Банк » на користь ТОВ « Ванліма Україна» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп . Вимога ТОВ « Ванліма Україна» щодо відшкодування витрат на юридичні послуги у розмірі 3 000 грн . не підлягає задоволенню , оскільки суду не надано доказів отримання таких послуг та понесених витрат на їх оплату . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ПАТ « Дельта Банк » на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: partial