Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

13 березня 2020 року представник позивача, адвокат Скляров С.Л. звернувся до суду із позовом в інтересах позивача [PERSON] та просить визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на земельну ділянку площею 1,51 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , як померла [INFO] . Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця позивач належним чином прийняла спадщину після смерті своєї матері, адже у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР протягом шести місяців вступила в управління та володіння спадковим майном і розпорядилися речами померлої. За життя [PERSON] набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходився в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернівської селищної ради Довгань К.П. як власнику житлового будинку в [ADDRESS] було надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 1,66 га, з яких 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1,51 га для ведення особистого селянського господарства. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, але нотаріусом відмовлено у вчинені даної нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документа на об`єкт спадкового майна. Захистити своє право в інший спосіб, крім звернення до суду з даним позовом, позивач не має можливості. У зв`язку з цим у [PERSON] виникла необхідність звертатися до суду для захисту своїх прав. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а судове засідання просив провести без їх участі (а.с.40). Представник відповідача Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області направив до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі представника, проти позову не заперечує (а.с.32). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селища Терни Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією сторінок паспорта серії [NUMBER] (а.с.8). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 травня 1996 року серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області (а.с.10). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина. Родинні відносин позивача [PERSON] та її матері [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.13), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до копій довідок виконавчого комітету Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 04.02.2020 за №392-02-27, 18.02.2020 за №157-02-27 (а.с.11,41), [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] постійно проживала у [ADDRESS] . Відсутність заборони на все майно [PERSON] перевірено. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлої у травні 1996 року. Інших спадкоємців, у тому числі неповнолітніх та непрацездатних немає. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті селищної ради не посвідчувався. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори), наданих приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицькою В.М. (а.с.36-39) спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводились, її заповіт не посвідчувався. Таким чином, позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки відповідно вимогам ст. 549 ЦК УРСР 1963 року у травні 1996 року фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. За життя [PERSON] набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходився в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернівської селищної ради №7 від 20.01.1994 року спадкодавцеві [PERSON] як власнику житлового будинку в [ADDRESS] було надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 1,66 га, з яких 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1,51 га для ведення особистого селянського господарств, копія витягу із якого знаходиться на а.с.12. Із наведеного вбачається, що на день відкриття спадщини, у власності [PERSON] перебувала земля в [ADDRESS] , однак за життя спадкодавець не оформила право власності на неї в установленому порядку та не отримала державного акта на право приватної власності на землю. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок наданого ФОП [PERSON] загальна вартість майна на даний час становить 45 300 грн. Відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки перешкоджає позивачеві оформити спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , і в повному обсязі розпоряджатися нею, а оформити документи іншим шляхом неможливо. Приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Торчицькою В.М. позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Одночасно нотаріусом було роз`яснено порядок захисту майнових прав спадкоємця в судовому порядку. Оскільки зазначені правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Враховуючи, що спадкодавцем заповіт складено не було, про що свідчить інформація виконкому Тернівської селищної ради (а.с. 11) та інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.38-39), то має місце спадкування за законом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Ст. 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved