Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

09 березня 2016 року до суду надійшла позовна [PERSON] до [PERSON], третя особа - Управління Держгеокадастру у Костянтинівському районі Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку, у який позивач вказала, що їй на праві власності належить будинок №243 по вул. Мінській м. Костянтинівка Донецької області на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 1996 року, укладеного з [PERSON], зареєстрованого у Костянтинівському міському БТІ 23 червня 2005 року. У теперішній час позивачка має намір розпорядитися своєю власністю, однак позбавлена такої можливості, оскільки право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, належить [PERSON] на підставі рішення Костянтинівської міської ради народних депутатів № 428 від 17 листопада 1993 року про надання земельної ділянки для будівництва будинку, рішення Костянтинівської міської ради №141 від 06 квітня 1994 року про надання земельної ділянки цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На ім*я [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований 07 квітня 1994 року за № 220 Костянтинівським управлінням Держкомзему. На вказаній земельній ділянці подружжям [PERSON] та [PERSON] було зведено житловий будинок та кожному належало по його 1/2 частки, земельна ділянка, при цьому, залишалась зареєстрованою на ім*я [PERSON] За договором міни від 03 квітня 1995 року [PERSON] отримала від [PERSON] в обмін на інше майно належну йому 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. Фактично, після придбання [PERSON] житлового будинку із надвірними будівлями до неї у встановленому законом порядку перейшло право власності на земельну ділянку, що належала попередньому власнику будинку, що передбачено нормами Земельного кодексу України в редакції 1990 року та Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року. [PERSON] помер 27 липня 2014 року та його спадкоємцем відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Костянтинівською ДНК 13 червня 2015 року за реєстром № 450, є його дружина - відповідач [PERSON] Враховуючи, що позивачка у справі, являючись власником нерухомого майна - будинку № 243 по вул. Мінській м. Костянтинівка Донецької області, та фактичним власником земельної ділянки за цією адресою, обмежена у своїх правах власника, оскільки спірна земельна ділянка залишається зареєстрованою на ім*я померлого [PERSON], просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Мінська, 243. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 27). Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Костянтинівському районі Донецької області, у судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, прийняття рішення у справі залишив на розсуд суду (а.с. 43-45). З*ясувавши думку сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 20 вересня 1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу 20 вересня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3775, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 червня 2005 року (а.с. 5-6, 7), [PERSON] придбала жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Костянтинівка, вул. Мінська, 243, на приватизованій земельній ділянці, що належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03 квітня 1995 року Костянтинівською ДНК за реєстром № 1-1208, договору міни, посвідченого 03 квітня 1995 року Костянтинівською ДНК за реєстром № 1-1210, зареєстрованих у Костянтинівському БТІ 18 квітня 1995 року за № 18690, кн. 76 (а.с. 5 зворот), що також підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Костянтинівським БТІ [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з акту приймальної комісії, затвердженого рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 428 від 17 листопада 1993 року (а.с. 8-9), будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Мінська, 243, забудовник - [PERSON], прийнятий в експлуатацію; забудову проведено на підставі: - договору про право забудови від 17 грудня 1973 року № 1380, посвідченого нотаріусом м. Костянтинівки; - дозволу держархбудконтролю на виконання робіт від 14 листопада 1973 року; - рішення виконкому від 03 листопада 1993 року № 421 "Про дозвіл будівництва нового будинку, прибудови до будинку, літньої кухні, гаражу (з котельною), сараю, теплиці, бесідки." [PERSON] помер у м. Севастополь 27 липня 2014 року, про що зроблено актовий запис Відділу ДРАЦС Ленінського РУЮ у м. Севастополі 29 липня 2014 року за № 873 (а.с. 33). Спадкоємцем [PERSON] є його дружина - відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 1-НО № 349327 (а.с. 34), копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК 13 червня 2015 року, р/№ 450, спадкова справа № 361/2014, з якого вбачається, що спірне майно до складу спадщини, на яку видане свідоцтво, не входить (а.с. 35). Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати права та обовязки (цивільна правоздатність) мають всі фізичні особи, і виникає вона з моменту народження, та припиняється у момент смерті. В силу ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також, здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати на нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України (у редакції 1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Як зазначено у п. 18 Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Відповідно до п.7 розділу Х «Перехідні положення» до Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Крім того, в силу ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, зібрані по справі та оцінені судом доказі вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], з врахуванням позиції відповідача [PERSON] та третьої особи у справі, приймаючи до уваги, що будь-яких перешкод до цього судом не встановлено. Тому, враховуючи, що порушене право позивачки, яка являючись власником нерухомого майна - будинку № 243 по вул. Мінській м. Костянтинівка Донецької області, та фактичним власником земельної ділянки за цією адресою, обмежена у своїх правах власника, слід визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Мінська, 243, на якій розташований житловий будинок, право власності на який позивачка набула у встановленому законом порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved