Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача перебудувати самочинно збудовану двох-поверхову прибудову до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно вимог п.п. 6.1.41, 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», а саме: покрівлю даху прибудови забезпечити необхідними інженерно-технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атмосферних опадів з покрівлі прибудови на територію її земельної ділянки та на огорожу, яка проходить по суміжній межі земельних ділянок; дотриматись протипожежну відстань між житловим будинком позивача та прибудовою не менше як 15 метрів., а також стягнути з відповідача нанесену позивачу матеріальну шкоду у зв`язку із пошкодженням ділянки огорожі внаслідок зсуву великої кількості тяжкої обмерзлої снігової маси із покрівлі даху самочинно збудованої двоповерхової прибудови до житлового будинку у сумі 25494 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно заповіту померлого батька, позивач успадкувала домоволодіння [ADDRESS] . В 2018 році відповідач, який проживає в будинку [ADDRESS] провів реконструкцію житлового будинку із двох-поверховою прибудовою. Уклін покрівлі даху прибудови виходить в сторону житлового будинку позивача на суміжну межу земельних ділянок. 17 січня 2019 року та 28 січня 2019 року внаслідок зсуву великої кількості тяжкої обмерзлої снігової маси із покрівлі даху новозбудованої двох-поверхової прибудови житлового будинку відповідача призвело до пошкодження огорожі із металічного профнастилу, яка встановлена по суміжній межі між земельними ділянками домоволодінь та перекрило вихід із домоволодіння позивача до вулиці. Даний факт зафіксований адміністративною комісією Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що складений Акт про виявлення пошкодження паркану від 19 лютого 2019 року. Після звернення позивача до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, інспекцією зазначено, що [PERSON] самовільно здійснив реконструкцію житлового будинку, без набуття права на виконання будівельних робіт. Таким чином, у відповідності до статті 376 ЦК України проведена відповідачем реконструкція житлового будинку із двоповерховою добудовою є самочинною у зв`язку із порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Крім цього, позивач зазначає, що прибудована до житлового будинку двоповерхова будівля відповідачем збудована з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а саме: уклін покрівлі даху даної прибудови, який розташований в сторону житлового будинку позивача не забезпечений необхідними інженерно-технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атмосферних опадів з покрівлі на територію моєї земельної ділянки, що є порушенням п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Протипожежна відстань між житловим будинком та прибудовою до житлового будинку відповідача становить 4,6 м та є меншою за нормою 15 м, що є порушенням п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Позивач вважає, що дані порушення із сторони відповідача несуть погрозу життю та здоров`ю її родині та вже нанесена їй матеріальна шкода щодо зруйнування ділянки огорожі на суму 25494 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де він зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи виходячи з наступного Подаючи вказаний позов до суду позивач не додала до свого позову доказів правомірності належності їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідач зазначає, що є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку. Вказане нерухоме майно ним успадковане за заповітом, складеним матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час приватним нотаріусом заведено спадкову справу. Право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за ним зареєстроване згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.04.2011 року, зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі 03.06.2011 року за №33819982. Іншим співвласником даного житлового будинку був брат відповідача- [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що уклін покрівлі даху даної прибудови, який розташований в сторону його житлового будинку не забезпечений необхідними інженерно- технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атмосферних опадів з покрівлі на територію моєї земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки на його житловому будинку наявні снігозатримувачі і це видно на фотографіях, сніг на покрівлі житлового будинку тримається саме завдяки снігозатримувачам. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає, що у відповідності до заповіту батька позивача [PERSON] та відкритої спадкової справи за №26-2018 приватним нотаріусом Міжгірського районного Нотаріального округу Дунаєвом Ю.М., позивач в травні 2018 року успадкувала домоволодіння [ADDRESS] , про що надала копію заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка зареєстрована приватним нотаріусом Дунаєвом Ю.М. від 27 квітня 2018 року по спадковій справі за № 26-2018 та копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.02.2020 року за № НВ-2104175792020., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , урочище «Біля житлового будинку» під кадастровим номером 2122485200:09:002:0095 із цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд" (присадибна ділянка) площею 0,09 га, яка знаходиться по заповіту у приватній власності позивача. Самочинність проведення відповідачем ремонтно-будівельних робіт по збудованій двоповерховій прибудови до житлового будинку встановлена у листі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатської області від 16.09.2019 року за №213/1007-1.20/2-19, а причини у зв`язки із якими були нанесені позивачу матеріальні збитки зазначені у Акті комісії за участю [PERSON] - секретаря Пилипецької сільської ради, [PERSON] - землевпорядника Пилипецької сільської ради та [PERSON] - начальника відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА. Вартість нанесених збитків у сумі 25494 грн., підтверджується локальним кошторисом на капітальний ремонт по відновленню пошкодженої ділянки огорожі домоволодіння [ADDRESS] від 19.09.2019 р. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги не визнали зазначивши, що в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки жодних протиправних дій відповідач відносно майна позивача не вчиняв, а відповідно і відсутня вина позивача, наявність якої необхідна для відшкодування майнової шкоди. Крім цього, відповідач зазначив, що на даний час покрівля даху прибудови забезпечена необхідними інженерно-технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атомосферних опадів з покрівлі, на покрівлі його житлового будинку наявні снігозатримувачі. Представники третіх осіб Пилипецька сільська рада Міжгірського району, відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області в судові засідання не з`явилися жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені судом належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судом встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №212421212 від 14.06.2020 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , а також їй належить земельна ділянка площею 0,09 га кадастровий номер 2122485200:09:002:0095, розташована на території с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, урочище "Біля житлового будинку" №339 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка), підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210888569 від 01.06.20120. Дане нерухоме майно позивач успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] та на випадок своєї смерті склав заповіт в якому все свої майно заповів позивачу [PERSON] . В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є сусідом позивача та є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30186682 від 03.06.2011 року. Вказане нерухоме майно належить успадковане відповідачем за заповітом складеним матір?ю відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] . З часу смерті батька позивач фактично стала володіти спадковим майном. Як вбачається із листа начальника відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА, у 2018 році відповідач провів реконструкцію з добудовою власного житлового будинку на відстані 4,6 м. від житлового будинку позивача. Добудва двоповерхова, дах будівлі виходить в сторону житлового будинку позивача [PERSON] . Відповідно до п.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Стаття 375 ЦК України надає право власникові земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Стаття 386 ЦК України зазначає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Порядок та умови отримання дозволів на будівництво закріплені у Законі України «Про планування і забудову територій». Відповідно до положень статті 24 зазначеного Закону фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування. У разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об`єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об`єкта. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Як видно із акту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 13.09.2019 р. за №169/1007 складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо реконструкції житлового будинку [ADDRESS] , інспектором будівельного нагляду виявлено порушення, що реконструкцію житлового будинку здійснено самовільно без набуття права на виконання будівельних робіт, а саме: неподання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, щодо об?єктів будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. За зверненнями позивача проведено позапланову перевірку Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, за результатами проведеної перевірки головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Романець Л.В. винесено припис №106-П/1007 від 13.09.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. З метою усунення виявлених порушень [PERSON] встановлено в термін до 13.11.2019 року подати на реєстрацію відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю (Управління Держархбудінспекції у Закарпатській області) повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об?єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта. Особливими умовами прису є невиконання будівельних робіт до усунення порушення та в разі невиконання умов припису, земельну ділянку привести у попередній стан. Як вбачається із постанови Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області №89/1007 по справі про адміністративне правопорушення від 30.09.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП (виконання підготовчих робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, якщо такі роботи не виконувалися на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн. З копій квитанції №1020710021 від 07.10.2019 р., яка міститься в матеріалах справи, видно що [PERSON] сплатив штраф в розмірі 4250 грн. При розгляді вказаного спору, суд керується практикою ВССУ, яка викладена в постанові «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», від 30.03.2012 року № 6. Так, згідно п. 4 Постанови при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Згідно п.5 Постанови, відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Згідно п. 17 Постанови, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Згідно п. 22 Постанови, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Згідно п. 23 Постанови, при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Згідно п.25 Постанови, відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості. Як встановлено з досліджених в судовому засіданні доказів, відповідач розпочав реконструкцію житлового будинку без належного дозволу та належно затвердженого проекту, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 96 КУпАП. Крім цього, відповідно до вимог п. 6.1.41. ДБН Б.2.2- 12:2018 «Планування та забудова територій» при розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 метр. Відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку позивача становить 1,9 метра. Тому жодних порушених прав позивача з боку відповідача не відбулося. Крім цього, як видно із фотоматеріалів, які долучені до справи, на момент розгляду позову покрівля даху прибудови відповідача забезпечена необхідними інженерно-технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атмосферних опадів з покрівлі, на покрівлі його житлового будинку наявні снігозатримувачі, тому суд вважає в задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача перебудувати самочинно збудовану двоповерхову прибудову до житлового будинку та забезпечити покрівлю даху прибудови необхідними інженерно-технічними заходами, які повинні запобігати попаданню атмосферних опадів з покрівлі прибудови необхідно відмовити. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що їй належить, то суд приходить до висновку, що такі вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Щодо розміру майнової шкоди спричиненої позивачеві суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 16, 22 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З наведено слідує, що для відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи необхідно встановити обставину заподіяння такої майнової шкоди (належність майна, розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв?язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Відповідно до Акту складеного адміністративною комісією Пилипецької сільської ради Міжгірського району про виявлення пошкодження паркану від 19 лютого 2019 року, встановлено, що внаслідок зсуву великої кількості снігу з нещодавно встановленого даху будинку гр. [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , пошкоджено паркат (близько 8 м.), який належить гр. [PERSON] , жительці [ADDRESS] , чим завдано матеріальної шкоди. Як вбачається із локального кошторису на Капітальний ремонт по відновленню пошкодженої ділянки огорожі від 19.09.2019 р., вартість капітального ремонту по відновленню пошкодженої ділянки огорожі домоволодіння [ADDRESS] з металічного профнастилу обсягом 14,0 п.м (22,4 m2) в цінах станом на 19 вересня 2019 року становить 25494 грн. Щодо заперечень відповідача та його представника, то заперечуючи свою вину, відповідач жодного доказу в підтвердження своїх заперечень не надав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (ст. 137 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрати на професійну правничу допомогу по даній справі, представником позивача долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.06.2020 №16320, договір про надання правничої допомоги від 04.06.2020 року та квитанцію про оплату за договором про надання адвокатських послуг від 04.06.2020 року на суму 3000 гривень. Враховуючи, що представник позивача надав суду підтвердження витрат з надання адвокатських послуг, а тому суд вважає за необхідне стягнути, окрім судового збору, витрати пов`язані із наданням правничої допомоги. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial