Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

08 липня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що 26 листопада 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 855. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим. За час перебування у шлюбі між ними досить часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, так як вони мають психологічно несумісні характери та погляди на життя, на обов`язки чоловіка та жінки, у зв`язку з чим при вирішенні повсякденних питань не могли дійти згоди. Відповідача цікавлять тільки власні проблеми та інтереси. Він зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує скандали, під час яких ображає та принижує її. В нападах агресії відповідач став піднімати на неї руку, погрожує вбивством. Практично він не забезпечує її та їх дітей матеріально. Від такої поведінки відповідача страждає вона та діти, що вкрай негативно впливає на психічний стан та виховання дітей. Це стало основною причиною розладу сімейних стосунків. Вона неодноразово намагалася примиритися, просила відповідача змінити свою поведінку, припинити вживати спиртне, але це не надало бажаних наслідків. Змінити своє ставлення до сім`ї він не бажає. Спільне проживання в таких умовах стало дедалі неможливим. Їх відносини погіршились. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові, припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. У кожного з них своє життя. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим, так як це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. Вона твердо вирішила розірвати шлюб, примирення їм не потрібно. 04 серпня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання до розгляду по суті на 19 жовтня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій свій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив задовольнити. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 855. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами виявився невдалим. За час перебування у шлюбі між ними досить часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, так як вони мають психологічно несумісні характери та погляди на життя, на обов`язки чоловіка та жінки, у зв`язку з чим при вирішенні повсякденних питань не могли дійти згоди. Відповідача цікавлять тільки власні проблеми та інтереси. Він зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує скандали, під час яких ображає та принижує позивачку. В нападах агресії відповідач став піднімати на неї руку, погрожує вбивством. Практично він не забезпечує позивачку та їх дітей матеріально. Від такої поведінки відповідача страждає вона та діти, що вкрай негативно впливає на психічний стан та виховання дітей. Це стало основною причиною розладу сімейних стосунків. Позивач неодноразово намагалася примиритися, просила відповідача змінити свою поведінку, припинити вживати спиртне, але це не надало бажаних наслідків. Змінити своє ставлення до сім`ї він не бажає. Спільне проживання в таких умовах стало дедалі неможливим. Їх відносини погіршились. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові, припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. У кожного з них своє життя. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим, так як це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. Позивач твердо вирішила розірвати шлюб, примирення їм не потрібно. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач цьому не заперечував, подавши також заяву про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим.

Outcome: approved