Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

13 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 18 вересня 2000 року вона придбала у відповідача квартиру за адресою: [ADDRESS] , про що було укладено відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Камеко Т.П., зареєстрований в реєстрі під № 1965. Після оформлення договору купівлі-продажу, відповідач передала їй ключі, виїхала з квартири, а також пообіцяла найближчим часом виписатися з вказаної квартири. Однак, до теперішнього часу відповідач своєї обіцянки не виконала та залишається зареєстрованою у квартирі, що належить на праві приватної власності позивачу, чим створює їй певні перешкоди як власнику житлового приміщення. Крім того, позивач вимушена сплачувати комунальні платежі з розрахунку зареєстрованих осіб, в тому числі і відповідача, що також порушує її права. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою що втратила право користування житловим приміщенням підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.31) Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Третя особа в судове засідання явку свого представника не забезпечили, однак суду було надано заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій також просили прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства. (а.с. 25-26) Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 вересня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Т.П., реєстровий № 1965, належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). З вказаного договору купівлі-продажу також вбачається, що відповідач [PERSON] є колишнім власником вказаної квартири, виступала стороною продавця у зазначеному договорі та діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3410 від 18 серпня 2020 року, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно акту без номеру та дати, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які мешкають в будинку [ADDRESS] , останні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2000 року виїхали з квартири [ADDRESS] , у зв`язку з її продажем. Після 18 вересня 2000 року в квартирі мешкає новий власник [PERSON] (а.с. 10) Позивач зазначає, що відповідач не зважаючи на те, що на теперішній час не є власником спірної квартири та протягом тривалого часу не проживає в ній, проте залишається зареєстрованою, чим порушує законні права та інтереси позивача. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності, зокрема п.1 ч. 1 вказаної статті передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 07.02.2014 року №5, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Отже, суд вважає, що в даному випадку відповідач втратила право на користування спірною квартирою, оскільки її право власності на спірну квартиру було припинено, внаслідок її продажу, а отже і наявні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved