Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

10 квітня 2015 року до Краснолиманського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником жилого будинку, який розташований за адресою [ADDRESS]. На прохання відповідача по справі після продажу будинку по [ADDRESS], який належав їй на праві власності, зі згоди позивача, [PERSON] з метою отримання пенсії до переїзду на постійне місце проживання до Російської Федерації в листопаді 2013 року була зареєстрована в будинку, який належить [PERSON] Одразу в листопаді 2013 року вона тимчасово виїхала в Росію до дітей, але у зв'язку з початком проведення в 2014 році на території Донецької області антитерористичної операції в м. Красний Лиман не повернулась. Відповідач не є членом сім'ї позивача; в будинку по [ADDRESS] ніколи не проживала. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи (а.с 27), в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, електронною поштою в адресу суду надіслала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі в судовому засіданні (а.с 31). Враховуючи що від позивача та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі в судових засіданнях, суд вважає за можливе провести такий розгляд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], який є чоловіком [PERSON], як особа, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] проти задоволення позовних вимог не заперечував. Свідки [PERSON] і [PERSON], які проживають по сусідству з позивачкою суду пояснили, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не проживала, іноді приходила в гості до позивачки. Від [PERSON] їм відоме про те, що [PERSON] з метою отримання пенсії до переїзду на постійне місце проживання до Російської Федерації була зареєстрована в будинку, який належить [PERSON] Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши третю особу та свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які регулюються ст. 71, 72 ЖК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 17.07.1991 року та договору купівлі-продажу від 17.08.2010 року є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с . 10-13). Згідно з довідкою виданою Краснолиманською міською радою №496 від 08.04.2015 року в будинку за зазначеній вище адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с 9). Відповідно до Акту від 06 квітня 2015 року, складеного представниками громадськості, [PERSON] в житлового будинку розташованому за адресою [ADDRESS] з листопада 2013 року по теперішній час не проживає; в будинку відсутні її особисті речі (а.с. 6). Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача; в будинку по [ADDRESS] ніколи не проживала. За зазначеною адресою була за загодую позивача зареєстрована в листопаді 2013 року з метою отримання пенсії до переїзду на постійне місце проживання до Російської Федерації. Одразу в листопаді 2013 року вона тимчасово виїхала в Росію до дітей, але у зв'язку з початком проведення в 2014 році на території Донецької області антитерористичної операції в м. Красний Лиман не повернулась. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями третьої особи [PERSON] та свідків [PERSON] і [PERSON]. Суд приходить до висновку , що відповідач [PERSON], яка з листопада 2013 року не проживала за місцем реєстрації більше шести місяців втратила право користування жилим приміщенням, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати суд виходить з наступного. При зверненні до суду 10 квітня 2015 року позивачем [PERSON]. було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., квитанція №49 від 08.04.2015 року (а.с. 2). 14 квітня 2015 року від позивача через канцелярію надійшла заява про повернення помилково сплаченого судового збору оскільки позивач є інвалідом другої групи безстроково, довідка МСЕК серії ДОН № 062766 (а.с 15). Враховуючи, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" інваліди I та II груп звільняються від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір був сплачений позивачем помилково, а тому підлягає поверненню відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору та задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243, 60 грн. виходячи з вимог не майнового характеру.

Outcome: approved