Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Гайворонського районного суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Позов мотивовано тим, що позивач є донькою [PERSON] , який народився [INFO] . 14.08.2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 її батька, [PERSON] , призвали Гайворонським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області на військову службу до лав Збройних Сил України. Службу останній проходив у військовій частині - польова пошта [NUMBER] (з 07.10.2015 року) у званні молодшого сержанта на посаді водія-слюсаря 3-го ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта [NUMBER] . В період з 07.10.2015 року по 04.02.2016 року [PERSON] безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Як зазначено в акті про результати проведення службового розслідування по факту загибелі молодшого сержанта [PERSON] , згідно наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] від 24.12.2016 року №361 23.12.2015 року молодший сержант [PERSON] вибув на бойове завдання до 42 окремого мотопіхотного батальйону. 04.02.2016 року близько 21 год. 35 хв. під час несення бойового чергування у зоні відповідальності 3 МПР 42 ОМПБ на ВОП 4200 спостережний пункт «Мародер» в районі смт. Зайцеве та м. Горлівка Донецької області, в результаті мінометного та кулеметного обстрілу отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення правого плеча та грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, яке призвело до гострої крововтрати та загибелі. Також зазначеним актом встановлено, що загибель молодшого сержанта [PERSON] пов`язана з виконанням бойового завдання поблизу спостережного пункту «Мародер» в районі смт Зайцеве, м. Горлівка Донецької області. Ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 року в цивільній справі № 385/1709/18. Вказаним рішенням, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили, встановлено юридичний факт загибелі [PERSON] , [INFO] , під час захисту Батьківщини [INFO] в районі смт. Зайцеве, м. Горлівка Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Внаслідок смерті [PERSON] , який загинув у результаті військової агресії Російської Федерації проти України, позивач відчуває безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, вона втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Внаслідок втрати рідної людини позивач втратила віру в майбутнє, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя. Після втрати свого батька вона перебуває у глибокому відчутті несправедливості, яке викликане неможливістю спілкування з рідною людиною. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих. Вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право [PERSON] на життя передбачене ст. 27 Конституції України та гарантоване ст. 2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного життя, встановлене ст. 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, згідно із "Правилами суду - компенсація шкоди" ЄСПЛ, такі множинні порушення Європейської Конвенції з боку Російської Федерації є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданою їй. Розмір моральної шкоди, що має бути відшкодований, визначений позивачем на рівні 1708800,00 грн. (один мільйон сімсот вісім тисяч вісімсот), що складає 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього позову. Розмір моральної шкоди був встановлений позивачем з урахуванням характеру і обсягу завданих їй моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її батька, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди позивач керувалася практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права. Позивач та\~представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явилися. Представник позивача надіслала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання судових повісток. Відзив на позовну заяву не надіслав. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 19-20). 14.08.2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 її батька, [PERSON] , призвали Гайворонським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області на військову службу до лав Збройних Сил України (а.с. 21). Службу останній проходив у військовій частині - польова пошта [NUMBER] (з 07.10.2015 року) у званні молодшого сержанта на посаді водія-слюсаря 3-го ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта [NUMBER] . В період з 07.10.2015 року по 04.02.2016 року [PERSON] безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей (а.с. 21, 23-24). Як зазначено в акті про результати проведення службового розслідування по факту загибелі молодшого сержанта [PERSON] , згідно наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] від 24.12.2016 року №361 23.12.2015 року молодший сержант [PERSON] вибув на бойове завдання до 42 окремого мотопіхотного батальйону. 04.02.2016 року близько 21 год. 35 хв. під час несення бойового чергування у зоні відповідальності 3 МПР 42 ОМПБ на ВОП 4200 спостережний пункт «Мародер» в районі смт. Зайцеве та м. Горлівка Донецької області, в результаті мінометного та кулеметного обстрілу отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення правого плеча та грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів, яке призвело до гострої крововтрати та загибелі. Також зазначеним актом встановлено, що загибель молодшого сержанта [PERSON] пов`язана з виконанням бойового завдання поблизу спостережного пункту «Мародер» в районі смт Зайцеве, м. Горлівка Донецької області (а.с. 22, 25). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2019 року в цивільній справі № 385/1709/18, яке не оскаржувалось з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили, встановлено юридичний факт загибелі [PERSON] , [INFO] , під час захисту Батьківщини [INFO] в районі смт. Зайцеве, м. Горлівка Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с. 26-30). За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В силу ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України), стала окупація частини території України, а саме в т.ч. Донецької області, де загинув батько позивачки. Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За вимогами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди завданої Російською Федерацією. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок смерті [PERSON] , який загинув у результаті військової агресії Російської Федерації проти України, що завдало позивачу значної моральної шкоди, що виражається в основному - втратою в її житті рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки після втрати свого батька вона перебуває у глибокому відчутті несправедливості, яке викликане неможливістю спілкування з рідною людиною. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в тому числі у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час війни, розділу ІІ Конституції України. Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п. 1, 2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975року, договори укладені між Україною та Росією в тому числі про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60000 євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаєви проти Росії" (23/04/2009), "Сагаєва та Інші проти Росії" 08/12/2015), "Ісламова проти Росії" (30/04/2015), "Султигов та Інші проти Росії" (09/10/2014). Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, істотних порушень її прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, які вона відчуває роками через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду в сумі 1708800,00 грн. (один мільйон сімсот вісім тисяч вісімсот), що складає 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання цього позову Саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи те, що позивачем у позовній заяві обґрунтовані правові докази вини відповідача у завданні останній моральної шкоди через загибель [PERSON] внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved