Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Представник позивачів адвокат Зайцев М.П. звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 26.03.2007 року [PERSON] прийняла у [PERSON] 500 доларів США на підставі договору № 2635981975 від 21.02.2005 року, поставивши в ньому відмітку про прийняття грошових коштів, однак ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок останнього не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх [PERSON] , спричинивши у такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] у сумі 500 доларів США. 27.11.2005 року [PERSON] прийняла від [PERSON] (правонаступником його є [PERSON] ) 1300 грн., про прийняття грошових коштів поставила відмітку в договорі №197 від 27.11.2005 року, ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок № [NUMBER] , який нібито відкритий не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх [PERSON] , спричинивши у такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 1300,00 грн. 22.03.2006 року [PERSON] прийняла від [PERSON] 7800,00 грн. про прийняття грошових коштів поставила відмітку в договорі №26351402203 від 22.03.2006 року, однак ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх [PERSON] , спричинивши у такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 7800,00 грн. 21.03.2007 року [PERSON] прийняла від [PERSON] 4700,00 грн., на підставі договору № 26351783104 від 21.03.2007 року, поставивши в ньому відмітку про прийняття грошових коштів, однак ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх [PERSON] , спричинивши у такий спосіб матеріальну шкоду [PERSON] в сумі 4700,00 грн. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 364, частинами першою, другою статті 358 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Посилається на те, що матеріальну шкоду позивачам завдано незаконними діями працівників банку при виконанні ними своїх службових обов`язків, на підставі статей 22, 1166, 1172 ЦК України, і врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 500 доларів США та понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2000,00 грн.; на користь [PERSON] (правонаступника [PERSON] ) матеріальну шкоду в розмірі 1300,00 грн. та понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1000,00 грн.; на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 7800,00 грн. та понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2000,00 грн.; на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4700,00 грн. та понесені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1000,00 грн. Позивачі до судового засідання не з`явилися, їх інтереси були представлені адвокатом Зайцевим М.П., який позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовах, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що кошти позивачів викрали працівники банку, які за вироком Чаплинського районного суду від 12.03.2002 року, визнані винуватими у вчиненні злочину, отже матеріальна шкода повинна бути відшкодована за їх рахунок. Вважає, що вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди, нараховані безпідставно, сплив трирічний строк позовної давності. Просив застосувати строк позовної давності, в зв`язку з чим просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі Zolotas проти Греції (N 2) Європейський суд з прав людини зазначив, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини, N 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року)". Незаконне привласнення працівником банку коштів, які належать позивачам на праві власності, порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтю 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка відповідно до статті 5 цього ж Протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу). Цей же принцип закріплено у статті 41 Конституції України. Судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, [PERSON] та [PERSON] визнано винними та засуджено за ч.5\~ст.191 КК України. Відповідно до ч.3 ст.\~82 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Враховуючи викладене, зокрема встановленні вироком обставини справи, суд не приймає доводи представника відповідача, про те, що позивачами не доведено факту заволодіння їх грошовими коштами [PERSON] під час виконання трудових обов`язків, оскільки вказана обставина не підлягає доведенню. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.28\~КПК України (в редакції 1960 року, чинної на час розгляду кримінальної справи) особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пре`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, оскільки протиправними діями працівників відповідача [PERSON] , та [PERSON] позивачам завдано шкоди, що встановлено вироком суду, під час розгляду кримінальної справи питання її відшкодування вирішено не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про стягнення такої шкоди з відповідача, з врахуванням положень 1172\~ЦК України, є законними та обґрунтованими. Доводи представника відповідача про те, що шкода має бути стягнута з осіб які її завдали, а не з банку, суд вважає безпідставними, оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, а враховуючи, що за законом межі відповідальності винної особи і особи, яка за неї відповідає, однакові, позивач має право подати позов як до засуджених так і до банку. За таки обставин, з відповідача на користь позивачів має бути стягнута матеріальна шкода, а саме на користь [PERSON] - в розмірі 500 доларів США; на користь [PERSON] (правонаступника [PERSON] ) - в розмірі 1300,00 грн.; на користь [PERSON] - в розмірі 7800,00 грн.; на користь [PERSON] - в розмірі 4700,00 грн. Клопотання представника відповідача про застосування позовної давності до заявлених вимог задоволенню не підлягає. Зі змісту ст.ст. 256, 257\~ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили 22 липня 2014 року, встановлено осіб які порушили право позивачів, суд враховує факт набрання вироком законної сили. Разом з тим, зі скасуванням Вироку Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року в частині цивільного позову ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.02.2018 року справа №1-1/12, у позивача, відповідно до ст.261 ЦК України, розпочався перебіг позовної давності, оскільки позивачі знову дізналися про порушення свого права, за захистом якого звернулися. Тому, з огляду розумності та справедливості, строк не є пропущеним. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позов задоволено, а позивачі звільнені від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. має бути стягнуто з відповідача. Крім того, на підтвердження понесення судових витрат, представником позивача надано квитанції про оплату правової допомоги та в обґрунтування надав розрахунок витрат на оплату правничої допомоги з врахуванням надання консультацій та роз`яснення законодавства, складання позовної заяви та участь у судових засіданнях, які відбулись 17.12.2019 року, 16.07.2020 року та 17.09.2019 року, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені витрати на оплату правової допомоги, а саме на користь: [PERSON] 2000,00 грн., [PERSON] 1000,00 грн., [PERSON] 2000,00 грн. [PERSON] 1000,00 грн. На підставі ст.ст.12, 22, 1166, 1172, 1192 ЦК України, ст.\~28\~КПК України (ред.1960\~р.),\~

Outcome: approved