Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] за минулий час який становить три роки до дня звернення до суду у розмірі 30% заробітної плати та стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 30% заробітної плати щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та просив суд постановити рішення яким зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] [INFO], визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] з його матір»ю [PERSON] за адресою реєстрації : [ADDRESS], визначити спосіб його участі у вихованні та в спілкуванні з сином, встановивши систематичні побачення з сином за адресою : [ADDRESS] без присутності його матері, з правом відвідувань місць загального відпочинку громадян у м.Києві: кожного вівторку та четверга з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. кожної неділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., щороку у святкові дні: 22 грудня з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., 31 грудня з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., 06 січня з 14 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., або 7 січня з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., 13 січня з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., або 14 січня з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., 08 березня з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., 27 червня з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щороку під час його відпустки в зимовий період протягом 7-14 днів ( цілодобову) та в літній період протягом 7-14 днів ( цілодобово) в тому числі з можливістю поїздки в санаторій/пансіонат на території України без супроводу матері. В обґрунтування вимог основного позову позивачка [PERSON] вказувала суду на те, що вона перебувала з [PERSON] в фактичних шлюбних сосунках, [INFO] р. у них народився син [PERSON], батьком якого вказано відповідача, однак жодним чином відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини з моменту її народження, на прохання надавати допомогу позитивних дій не вчиняв, коштів не надавав, з врахуванням того, що на її - позивачки утриманні перебуває ще і мати пенсіонерка, вона не має змоги самостійно утримувати дитину. Посилаючись на вимоги ст..ст. 150, 180-183, 191, 194 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог заявленого зустрічного позову [PERSON] вказував суду на те, що дійсно проживав з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу, [INFO] р. у них народився син [PERSON], батьком якого вказано саме його - [PERSON], з вересня 2013 р. вони припинили вести спільне господарство, підтримувати сімейно-шлюбні стосунки, проживати разом, з цього часу його син - [PERSON] залишився проживати разом з матір»ю, однак в подальшому вона самостійно без його відома змінювала місце проживання дитини, внаслідок чого він вимушений був звертатись до правоохоронних органів та служби в справах дітей, оскільки [PERSON] перешкоджає їй в зустрічах з дитиною, вказував, що він за матеріальним станом має можливість утримувати дитину, займатись вихованням та спілкуванням з ним, Посилаючись на ст.ст. 150, 157, 159, 160, 161, 180 СК України, ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» просив заявлені ним вимоги зустрічного позову задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги основного позову та просила їх задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві, щодо вимог зустрічного позову вважала їх необґрунтованими, посилаючись на те, що відповідач не цікавиться взагалі дитиною, сам уникав спілкування з дитиною, постійно влаштовував сварки, погрожував їй, кошти на утримання дитини не надавав та не надає, зазначала, що дитина на сьогодні повністю знаходиться на її утриманні, та вона не впевнена що дитина зможе перебувати вдвох з батьком без її нагляду. В подальшому в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому можливо розглядати справу в її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги основного позову вказуючи на обставини справи викладені в основному позові, щодо вимог зустрічного позову вважала їх необґрунтованими та просила в їх задоволенні відмовити. Відповідач в судовому засіданні підтримав вимоги зустрічного позову вказуючи на те, що до вересня 2013 р. вони з [PERSON] проживали разом, після того як вони почали проживати окремо, [PERSON] заперечує щодо його спілкування з дитиною, без підстав відмовляє йому в його бажанні бачитись з сином, щодо вимог основного позову заперечував щодо них в частині, вказував, що він утримував дитину до того часу як вони з [PERSON] проживали разом, , тому немає жодних підстав для стягнення аліментів за період який передував зверненню, щодо аліментів з часу звернення до суду вважав доцільним стягнення їх в розмірі 1/4 частини з його заробітку. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову та просила їх задовольнити вказуючи на обставини викладені в зустрічному позові, щодо вимог основного позову вважала їх обґрунтованими лише в частині стягнення аліментів розмірі 1/4 частини від заробітної плати з часу звернення позивачки до суду в іншій частині вважала вимоги необгрунтованими. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надавши висновок щодо доцільності та визначення способу участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною, тому суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного до висновку. Судом встановлено, що [INFO] р. народився [PERSON] батьком якого відповідно до свідоцтва про народження вказано [PERSON], матір»ю [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до довідки за формою №3 від 15.11.2013 р. виданої ЄРРЦ філія №802 неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір»ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 6). Відповідно до довідки за формою №3 від 16.12.2013 р. виданої ЄРРЦ філія №807 [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 16). Згідно до довідки № 3426 від 11.12.2013 р. вбачається що [PERSON] працює в філії «Центральне регіональне правління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 11.07.2011 р. на посаді начальника відділення №33 з посадовим окладом 6650 грн. за місяць ( а.с. 17), характеризується за місцем роботи позитивно ( а.с. 18). Відповідно до довідки КМПНД №4 від 11.12.2013 р. вбачається, що [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебуває ( а.с. 19). З наданих суду матеріалів вбачається, що як [PERSON] так і [PERSON] звертались з заявами щодо неправомірних дій один одного до правоохоронних органів, ( а.с. 20, 21,22,23, 68). Також вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до Служби в справах дітей з приводу дій [PERSON] яка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною ( а.с. 34. 35, 36, 37,38). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини за адресою [ADDRESS] від 15.11.2013 р. встановлено що на момент обстеження в квартирі перебував [PERSON] який повідомив, що малолітній [PERSON] та його мати за даною адресою не проживають. ( а.с. 39). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу Україна. Враховучюи наведене суд вражає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в частці від його доходів, а не в процентному відношенні як це просить позивач. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Враховуючи наведене, та те, що позивачкою доказів вищевказаного суду не надано, суд не вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відносно вимог зустрічного позову. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України, місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою сторін. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонам досягнуто згоди відносно визначення місця проживання дитини разом з матір»ю, суд вважає що дані вимоги зі сторони батька дитини необґрунтованими, оскільки не встановлено обставин які б вказували що мати дитини уповноважувала його звертатись до суду з позовом в її інтересах. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Відповідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини. З урахуванням вимог ст.ст. 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно з Висновком Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 30.01.2014 року був встановлений порядок побачень батька з дитиною, а саме: - щосуботи з 10 год. 00 хв. до 13 год.00хв.-перший місяць для налагодження контакту з дитиною, далі щосуботи з 10 год.00хв. до 18 год. 00 хв. - 7-14 днів взимку під час зимових канікул, - 7-14 днів у літній період під час відпустки батька, - 22 грудня з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., - 31 грудня з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., - 06 січня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Враховуючи наведене суд вважає доцільним встановити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили кожної 1 та 3 суботи місця з 10 год.00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері для налагодження контакту з дитиною, в подальшому : - кожної суботи місця з 10 год.00 хв. до 18 год. 00 хв., - 7-14 днів взимку під час зимових канікул, ( цілодобово), встановивши час за домовленістю з матір»ю, - 7-14 днів у літній період під час відпустки батька, ( цілодобово), встановивши час за домовленістю з матір»ю, - 22 грудня з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., - 31 грудня з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., - 06 січня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. Також суд відповідно до ст..88 ЦПК України вважає доцільним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір за заявленими вимогами за основним позовом в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial