Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

01.07.2019, прокурор в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13054,43 грн шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що [PERSON] було вчинено злочин, передбачений частиною першою ст.286 КК України та ухвалою суду від 27.05.2019 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою. Потерпіла від злочину [PERSON] через отримані внаслідок ДТП травми перебувала на стаціонарному лікуванні Бердичівської ЦМЛ та витрати лікувального закладу складають 13054,43 грн. Ухвалою суду від 05.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні прокурор Дем`янчук М.С. позов підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві. Від Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради надійшла заява з проханням справу розглядати за відсутності їх представника. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, оскільки він не має коштів на сплату витрат на лікування. Він є учасником АТО та має статус інваліда війни. Крім того, з його доходів відраховується 50% аліментів на дітей. З потерпілою [PERSON] він розрахувався. Заслухавши прокурора та відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням його з потерпілою. Кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито. Відповідно до ухвали суду, органом досудового слідства [PERSON] обвинувачувався в тому, що 10 квітня 2019 року, близько 09 год. 30 хв. він, перебуваючи у технічно справному автомобілі марки "Skoda Octavia", реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у його користуванні та який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] , розташовувався по [ADDRESS] , в порушення вимог пунктів 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і розпочав виконання маневру руху заднім ходом. При цьому, рухаючись заднім ходом, в порушення пункту 10.9 цих же Правил, не впевнився у відсутності пішоходів чи будь-яких інших перешкод для свого руху та задньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вулиці Чорновола в м. Бердичеві з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді підвертлюгового перелому правого стегна, гематоми підапоневротичної правої тім`яної ділянки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками ( а.с .7-9). Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради 27 ліжкоднів. Витрати медичного закладу на її лікування за один день у квітні склали 497, 32 грн., у травні - 508,29 грн, а всього 13 504 грн 43 коп, що доводиться довідкою-розрахунком лікарні від 24.06.2019 (а.с.6). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року№ 545 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення. Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі закриття провадження у справі у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим питання відшкодування шкоди, завданої злочином вирішується на загальних підставах. За таких обставин, понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілої [PERSON] підлягають відшкодуванню особою яка вчинила злочин, тобто [PERSON] Частина 4 статті 1193 ЦК України надає право суду на зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, проте за виключенням випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Оскільки з відповідача стягується шкода завдана вкаслідок вчинення ним злочину, суд не вправі враховувати його матеріальне становище при визначенні розміру шкоди, який підлягає стягненню. Тому те, що відповідач, з його слів, не має коштів на сплату цих витрат, а 50 % пенсії відраховується на сплату аліментів та те, що він має захворювання та має пільги особи якій встановлено інвалідність, не дає права суду для зменшення чи звільнення відповідача від стягнення витрат лікувального закладу на лікування потерпілої від злочину. Відповідач, як особа з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи від сплати судового збору звільнений. Таким чином витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved