Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У вересні 2020 року представник АТ «Альфа-Банк» - Черкавський Ю.С. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на користь АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором у розмірі 112\~566, 21 грн.. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем була укладена Угода про надання особистого кредиту № 501178029, відповідно до умов якої позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.07.2020 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 112\~566, 21 грн., яка складається з: строкова заборгованість: 62\~803, 21 грн.; прострочена заборгованість: 16\~416, 12 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях: 3072, 05 грн.; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях: 27\~674, 83 грн.; штрафи: 2600, 00 грн.. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначений розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу [PERSON] за відомим місцем її реєстрації, надсилались судові повістки про виклик до суду, тобто він був належним чином повідомлений про існування справи, про призначення справи до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відзив на позовну заяву відповідач не подав до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомленй судом належним чином. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем була укладена Угода про надання особистого кредиту № 501178029, відповідно до умов якої позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Судом також встановлено, що Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит. Водночас судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.07.2020 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 112\~566, 21 грн., яка складається з: строкова заборгованість: 62\~803, 21 грн.; прострочена заборгованість: 16\~416, 12 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях: 3072, 05 грн.; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях: 27\~674, 83 грн.; штрафи: 2600, 00 грн.. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Договір кредиту. Отже, сукупність досліджених доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, які свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення вимог. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 2102 гривень.

Outcome: approved