overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вони з 14.10.1989 року перебувають у шлюбі, їх сімейне життя не склалось, відповідач зловживає спиртними напоями, нехтує сімейними цінностями, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. В даний час вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодна. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Тимченко". Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (розписки про отримання судових повісток а.с.11,15), причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав та не скористався своїм правом на участь у розгляді справи. За таких обставин, справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.10.1989 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Коростень Житомирської області, актовий запис № 586. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 23.08.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Іх сімейне життя не склалось через неправильну поведінку відповідача, який інтересами сім"ї не цікавиться. Вони втратили взаємопорозуміння і взаємоповагу, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та суперечки, що призвело до розпаду сім"ї. Через різницю у віці у неї протилежні погляди на життя, внаслідок чого, з 2015 року не підтримують сімейних та подружніх стосунків, проживають окремо один від одного. Шлюб існує формально, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення у пресі в газеті «Урядовий курєр» №152 від 16.08.2017 року, причин неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23.08.2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 366. Спільних дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже даний позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що з 25.11.2007 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склались, дитина проживає разом з нею, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 30 % заробітку (доходу) відповідача. Сторони до суду не з"явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 25.11.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, інших утриманців не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідно до ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Таким чином, суд\~ вважає, що відповідач зобов"язаний\~ та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу\~ на утримання сина, а тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню. \~ Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона з проживає з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя не склалося, а тому вони на даний час припинили спільне проживання. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Позивачка зазначає, що на теперішній час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], до досягнення ним трьох років, та не має самостійного доходу. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, просила суд стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягненням дитиною трирічного віку. Позивачка у судове засідання не з"явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з"явився, звернувся до суду із заявою про те, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про ухвалення рішення з підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебувають в шлюбі зареєстрованому 19 липня 2016 року Кам"янською сільською радою Житомирської області. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припиненні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1000,00грн. щомісячно про що подав заяву (а.с.17). Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов. Також з відповідача підлягає стягненню 704,80 гривень судового на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що до 08.09.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась донька - [PERSON]. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Їй самій важко її утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, послалась на обставини, викладені у позовній заяві, яку просить задоволити. Погоджується на запропонований відповідачем розмір аліментів на неповнолітню доньку у сумі по 400 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав та пояснив, що погоджується сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі по 400 грн. Наслідки визнання позову в частині сплати аліментів в розмірі по 400 грн. відповідачу роз'яснені і зрозумілі. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до 08.09.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народилась донька - [PERSON], яка на даний час проживає разом з матір"ю. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Як встановлено в судовому засіданні, в даний час між позивачкою та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний та погоджується їй таку допомогу надавати. При таких обставинах позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 27.04.1991 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, який за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 09.01.2013 року було розірвано. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Сторони живуть окремо. Донька мешкає з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, в зв"язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку та інших доходів кожного місяця. В судове засідання позивачка не прибула, надала заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином оголошенням в газеті „Вісті Придніпров"я". Про причини неявки до суду суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у відсутність відповідача, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як видно з матеріалів справи, 27.04.1991 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5 зв), який за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 09.01.201 року було розірвано. Від шлюбу в сторін народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.5). Сторони живуть окремо. Донька мешкає з позивачкою. Тому з відповідача повинні стягуватись аліменти. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів відповідача кожного місяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Майнового спору і спору про місце проживання сина немає. Позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справ без її участі, позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягала та просила суд його задовольнити. У судове засідання відповідач також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю та на розірвання шлюбу погодився. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 серпня 2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Куп"янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 115, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і спільно не мешкають, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір на цей час відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і шлюбно-сімейні відносини не відновили, примирення не відбулось, тому причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають спільне бажання примиритися і відновити родину, немає. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. На обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS]. За життя її мати не оформила правовстановлюючі документи на вказаний будинок і рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21.12.2012 року було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав за життя на праві власності [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, вона проживала з матір"ю на день її смерті, в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори. Проте, оформити спадкове майно не має можливості, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. А тому, вона звернулась до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка свої вимоги підтримує, представник відповідача визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS]. За життя [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на вказаний будинок і рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21.12.2012 року було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав за життя на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.8). Після смерті матері позивачка фактично прийняла спадщину, вона проживала з матір"ю на день її смерті, в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, що вбачається з листа Коростенської міської державної нотаріальної контори від 24.06.2014 року, яким позивачці відмовлено в оформленні спадкового майна (а.с. 9). Таким чином, у позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, так як відсутні правовстанлюючі документи на спадковий будинок. Згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, які позивач виконала. Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, є підстави вважати, що всі обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту належності майна спадкодавцю, визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин. На обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] Однак, за життя вона не оформила правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, вона періодично проживала з матір"ю, несла всі витрати на її поховання, на свій розсуд розпорядилась речами покійної, несе всі витрати по утриманню спадкового будинку. Проте, оформити спадкове майно не має можливості, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. А тому, вона звернулась до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з"явились, представник позивачки надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві; представник відповідача позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3). За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] Однак, за життя вона не оформила правовстановлюючі документи на вказаний будинок. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будини, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судом оцінюються у сукупності з іншими доказами. Відповідно до довідки Купищенської сільської ради № 425 від 03.04.2014 року [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], згідно з записом в погосподарській книзі № 8 (а.с. 5). Після смерті матері позивачка фактично прийняла спадщину, вона періодично проживала з матір"ю, несла всі витрати на її поховання, на свій розсуд розпорядилась речами покійної, несе всі витрати по утриманню спадкового будинку. Крім того, позивачка звернулась до нотаріальної контори, що вбачається з листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 09.06.2015 року, відповідно до якого позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Таким чином, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, які позивач виконала. Відповідно до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, є підстави вважати, що всі обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. А тому,

Outcome: approved