Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Представник Запорізького міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [PERSON] звернулась до Запорізького міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу та з 16.03.2017 року наказом їй було надано статус безробітної. 23.03.2017 року у звязку з отриманням відповідачем статусу безробітної їй було призначено виплату допомоги по безробіттю. З метою надання відповідачу соціальної послуги, 27.03.2017 року між Запорізьким обласним центром зайнятості та КП "Водоканал" було укладено договір № 193 на професійне навчання відповідача за професією контролер водопровідного господарства 05.04.2017 року між [PERSON] та Запорізьким міським центром зайнятості, де вона була зареєстрована як безробітна, укладено договір № 193-1 від 05.04.2017 року про направлення її на професійне навчання до КП "Водоканал". На підставі вищезазначених договорів Запорізьким обласним центром зайнятості було сплачено витрати за навчання відповідача. 06.04.2017 року відповідач розпочав навчання, але в порушення п.2.4.1 договору № 193-1 від 05.04.2017 року припинив навчання, про що свідчать табелі відвідування, які були надані КП "Водоканал". 03.05.2017 року відповідач відрахований з навчання, без поважних причин, у зв'язку з невідвідуванням занять, згідно з наказом КП "Водоканал" "Про припинення навчання" № 298/ахо від 04.05.2017 року. 05.05.2017 року припинено реєстрацію відповідача як безробітного у звязку з припиненням професійного навчання за направленням центру зайнятості без поважних причин. В звязку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійне навчання у розмірі 2967,66 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду, щодо позову не надала, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, щодо зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну і (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно - технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до Запорізького міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу та з 16.03.2017 року наказом їй було надано статус безробітної. 23.03.2017 року у звязку з отриманням відповідачем статусу безробітної відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю (а.с.12-13, 27). На підставі ч.2 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідач виявив бажання скористатись соціальною послугою служби зайнятості - пройти курс перепідготовки на підприємстві за рахунок Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що підтверджується відповідними заявами (а.с.26). З метою надання відповідачу зазначеної соціальної послуги, 27.03.2017 року між Запорізьким обласним центром зайнятості та КП "Водоканал" було укладено договір № 193 на професійне навчання відповідача за професією контролер водопровідного господарства (а.с.21, 22). 05.04.2017 року між [PERSON] та Запорізьким міським центром зайнятості, де вона була зареєстрована як безробітна, укладено договір № 193-1 від 05.04.2017 року про направлення її на професійне навчання до КП "Водоканал" (а.с.19-20). На підставі вищезазначених договорів Запорізьким обласним центром зайнятості було сплачено витрати за навчання відповідача у розмірі 2967,66 гривень (а.с.23). 06.04.2017 року відповідач розпочав навчання, але в порушення п.2.4.1 договору № 193-1 від 05.04.2017 року припинив навчання, про що свідчать табелі відвідування, які були надані КП "Водоканал" (а.с.16). 03.05.2017 року відповідач відрахований з навчання, без поважних причин, у зв'язку з невідвідуванням занять, згідно з наказом КП "Водоканал" "Про припинення навчання" № 298/ахо від 04.05.2017 року (а.с.15). Пунктом 3.1.2. договору № 193-1 від 05.04.2017 передбачено відповідальність: «у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує центру, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання». Пунктом 3.1.3 вищезазначеного договору передбачено, якщо безробітний відмовляється добровільно повернути зазначені у п.3.1.1 кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Відповідач договір № 193-1 від 05.04.2017 підписав власноруч, тобто з умовами договору ознайомлений та попереджений про відповідальність у разі порушення умов договору (а.с.20-зворотна сторона). Крім того, таку відповідальність передбачено ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ та п. 2.10 Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України № 318/655 від 13.05.2013. З пунктом 2.10 вищезазначеного порядку [PERSON] ознайомлено під особистий підпис (а.с.25). 04.05.2017 року [PERSON] надала пояснення, де вказала, що документи, які підтверджують поважність причини припинення навчання відсутні та добровільно зобовязалася повернути кошти, які були витрачені на її професійне навчання (а.с.14). 05.05.2017 року припинено реєстрацію [PERSON] як безробітного у звязку з припиненням професійного навчання за направленням центру зайнятості без поважних причин (а.с.13). [PERSON] не повернула кошти у добровільному порядку, в звязку з цим їй було надіслано претензію № 1825/07-05 від 06.10.2017 року з вимогою щодо повернення коштів, проте суму заборгованості не погашено (а.с.9). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання наступають правові наслідки встановлені договором. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінивши досліджені докази в цій частині, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідача було відраховано з професійного навчання за пропуски занять без поважних причин, то ним має бути відшкодовано суму витрат на професійне навчання у розмірі 2967,66 гривень. Згідно положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 1600,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved