Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

09.07.2021 Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, а також стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , проте дитина з матір`ю не мешкає. З 02.10.2020 за заявою матері, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька, та за цей час мати не відвідувала сина у закладі жодного разу, життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально не утримувала. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що просить влаштувати дитину у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та конфліктами у родині. Сім`я гр. [PERSON] неодноразово перебувала на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області проводилася профілактична робота, яка не дала позитивних результатів, адже мати не змінила свого ставлення до виховання сина, та дитина вже вчетверте знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька. За період перебування [PERSON] , [INFO] , в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька мати дитини ніяких дій, щодо повернення дитини до родини, не робила. Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини внесені на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, гр. [PERSON] , грубо порушено норми зазначеної статті Сімейного кодексу України. Вищезазначені дії у відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки, гр. [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини. Представник позивача Портна І.В. до суду не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері відносно дитини. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 17), але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 12) [PERSON] , [INFO] , має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, яка наявна в матеріалах справи (а.с.10) Дитина з матір`ю не мешкає з причин того, що 02.10.2020 за заявою матері, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька. У своїй заяві [PERSON] зазначила, що просить влаштувати дитину у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та конфліктами у родині (а.с.11) За час перебування [PERSON] , [INFO] , в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецька мати не відвідувала сина у закладі жодного разу, життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально не утримувала, що підтверджується клопотанням директора Центру №337 від 05.05.2021 (а.с.15) Відомості про батька в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] внесені на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00030776243 від 18.05.2021 (а.с.8-9) Відповідно до копії листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №01-75/2750 від 09.06.2021, [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , та співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Комісією було проведено 08.06.2021 обстеження умов проживання родини [PERSON] , про що складено відповідний акт. Згідно висновку комісії - умови, проживання задовільні. [PERSON] з питання повернення старшого сина в свою сім`ю до служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради не зверталася. Начальником служби Гмирею Ю.А. була проведена бесіда в телефонному режимі з [PERSON] , в ході якої матері дітей було роз`яснено про наслідки невиконання батьківських обов`язків та про обов`язок матері повернути неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , для проживання та виховання в родину. [PERSON] зазначила, що розуміє всі наслідки щодо можливого позбавлення її батьківських прав, але на даний момент забрати хлопчика не може, оскільки власного житла та роботи вона не має (а.с.6) Відповідно до копії акту обстеження умов проживання житла за адресою: [ADDRESS] від 08.06.2021, у даному житлі без реєстрації проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з трьох кімнат: кухня, коридор та спальня-зал. Умови проживання: центрального водопостачання немає, вода з колодязя, вбиральня на вулиці, ванна без підведення води, в кімнаті 3 ліжка, телевізор, стіл. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в кімнаті встановлений стіл письмовий, полка, ліжко. Стосунки в сім`ї добрі, родина відзначає святкування днів народження, новорічних свят.Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: мати не може дати відповідь, оскільки не має свого житла (а.с.7) Відповідно до копії характеристики наданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області відносно [PERSON] №01.7-01/01 від 26.02.2021, [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Торецьк, Донецької області, українка, має середню спеціальну освіту, проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає в с. Нова Михайлівка Решетилівського району Полтавської області з 2019 року. Проблем з правоохоронними органами не має. Спиртними напоями не зловживає. Працює неофіційно разом з співмешканцем. Компрометуючих матеріалів на [PERSON] виконавчий комітет Решетилівської міської ради не має. Депутатом Решетилівської міської ради не являється (а.с.12) Відповідно до копії пояснень [PERSON] від 23.02.2021, остання помістила свого сина [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецьк на початку 2020 року через складні життєві обставини та скрутне матеріальне становище. Можливості приїхати до м. Торецьк у [PERSON] не було, телефонувати дитині також можливості не було, оскільки телефон, який принесла невістка [PERSON] . [PERSON] працівники центру відмовилися взяти та передати дитині. [PERSON] зазначила, що на момент надання пояснень вона неофіційно працевлаштована та робить все можливе, щоб повернути дитину до себе. [PERSON] зазначила, що їй повідомлено про можливість позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , якшо вона його не поверне. Дитину пообіцяла повернути найближчим часом, протягом 2-3 місяців (а.с.13) Відповідно до копії акту обстеження умов проживання житла за адресою: [ADDRESS] від 23.02.2021, у даному житлі проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , документи на право власності на житло не переоформлені. Умови проживання: житловий будинок електрифікований, опалення пічне, вода колодязна, санітарно-гігієнічні умови задовільні, в будинку прибрано, тепловий режим в нормі, є запас продуктів харчування, ведеться підсобне господарство - утримується птиця (кури, гуси). Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: хлопчик має окрему, але прохідну кімнату, в якій є ліжко та стіл для навчання. Дитина має необхідний одяг та взуття, канцелярське приладдя. Стосунки в сім`ї: дорослі члени родини працюють в охоронній фірмі вахтовим методом (неофіційно), мають схильність до поганих звичок. Житлові умови задовільні (а.с.14) Згідно з висновком Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області №57 від 22.06.2021 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.3) Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини, ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Доказів, які б свідчили про те, що відповідачка в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини, судом не встановлено. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачи вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своєї матері необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини, в 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.07.2021 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з них аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 908, 00 грн.

Outcome: approved