Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Вашковецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказував, що 12 вересня 2008 року його було прийнято на посаду викладача Вашковецького медичного коледжу. 17 грудня 2013 року наказаом №24-зв його було звільнено з займаної посади згідно п.3 ст.40 КЗпП України нібито за систематичне невиконання ним без поважних причин обов"язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 03 квітня 2014 його поновлено на посаді викладача Вашковецького медичного коледжу зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 11 серпня 2014 року він подав позовну заяву до Вижницького районного суду про стягнення з відповідача завданої йому моральної шкоди за незаконне звільнення його з роботи, а 02 серпня 2014 року звернувся з заявою на ім"я начальника Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області про проведення досудового розслідування відноснго директора Вашковецького медичного коледжу [PERSON] за ч.1 ст.172 КК України за видання незаконного наказу про звільнення його з роботи. Вважав, що у зв"язку з тим, що проти директора коледжу [PERSON] він пред"явив позов про відшкодування завданої моральної шкоди та про порушення проти нього кримінального провадження, він розпочав компанію про звільнення його з роботи, під його керівництвом підготовлено так звані компрометуючі «матеріали» і згідно наказу по Вашковецькому медичному коледжу №19-зв від 27 вересня 2014 року його звільнено з посади викладача відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України з 27 вересня 2014 року за мотивацією „який не виконує виховні функції і вчинив аморальні проступки, несумісні з продовженням даної роботи та з проведенням з ним повного розрахунку. Посилався в позовній заяві, що чергове звільнення його з роботи викладача є незаконним та безпідставним, оскільки причини його звільнення, що наведені в наказі, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодним доказом. Просив скасувати наказ №19-зв від 27.09.2014 року Вашковецького медичного коледжу про його звільнення з роботи; поновити його, [PERSON], на посаді викладача Вашковецького медичного коледжу згідно навчального педнавантаження з 27 вересня 2014 року; стягнути з Вашковецького медичного коледжу на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 27 вересня 2014 року і до дня поновлення на роботі; стягнути з Вашковецького медичного коледжу на його користь понесені ним витрати за надання йому правової допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] позов підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та надали пояснення, аналогічні викладеному в запереченнях на позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2010 року являється головою профкому. 26.09.2014 року з поданням про звільнення викладача [PERSON] звернувся директор коледжу - [PERSON], і по результатах розгляду даного подання профком дав дозвіл на звільнення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є викладачем Вашковецького медичного коледжу. 01 липня 2014 року студенти звернулися з клопотанням, щоб їм змінили викладача [PERSON] 30 травня 2014 року була виявлена невідповідність у виставлених викладачем [PERSON] оцінках. Окремим студентам даний викладач оцінки занижував, а окремим - завищував середній бал. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є студенкою Вашковецького медичного коледжу. [PERSON] як викладач несправедливо оцінював знання студентів, ображав їх. З цього приводу вона писала заяву директору коледжу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 20.05.2014 року [PERSON] ображав її, кричав, обізвав тупою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є членом студентського парламенту. Група жалілалася, що викладач [PERSON] обзивав студентів словами дура, тупа, теля, заставляв роздруковувати лекції за свої кошти. З даного приводу студенти зверталися до дирекції. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.41 п.3 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Згідно вимог ч.1 ст.43 КЗПП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] прийнято на посаду викладача Вашковецького медичного коледжу з 12.09.2008 року, що підтверджено копією наказу №21-пр від 12.09.2008 року. (а.с.49). Наказом від 03.04.2014 року №02-ПР по Вашковецькому медичному коледжу поновлено на посаду викладача [PERSON] з 03.04.2014 року згідно педагогічного навантаження, підстава: рішення апеляційного суду Чернівецької області від 03.04.2014 року (а.с.50). Наказом від 27.09.2014 року №19-зв звільнено викладача [PERSON] з 27 вересня 2014 року зі згоди профспілкового комітету відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України, який виконує виховні функції і вчинив аморальні проступки, не сумісні з продовженням даної роботи (а.с. 6-8). Зокрема, підставами звільнення [PERSON] у вказаному наказі зазначено наступне: в період з 09.12.2013 року по 16.09.2014 року викладач [PERSON] вчинив наступні аморальні вчинки, що несумісні з подальшим виконанням виховних функцій, а саме: 1. Ображав студентів, поводив себе грубо, брутально, вимагав домовлятися з куратором групи, які мають бути оцінки в студентів; 2. Робив різноманітні образи студентів (теля, тупа, дура) під час проведення навчальних занять 22.04., 06.05., 16.05., 20.05., 28.05.2014 року; 3. Несправедливо оцінював знання студентів, що було виявлено під час заліку за семестр по поточним оцінкам і могло вплинути на отримання ними стипендії; 4. З 08.04 по 30.05.2014 року на початку практичного заняття виставляв оцінки студентам, а після цього проводилося їх опитування, щоб вони могли доказаи „його прогноз"; 5. На всіх заняттях з 08.04. по 30.05.2014 р. заставляв студентів неодноразово під час занять бігти з лікарні в коледж (близько до одного кілометра) по академічний навчальний журнал (академічний навчальний журнал виносити з навчального закладу заборонено); 6. 17.05.2014 року доводив до сліз студентку, старосту ІV м/с А [PERSON] своїми неадекватними діями, наприклад: „відібрав у мене сумку зі словами: „Коли я отримаю журнал, тоді ти отримаєш сумку, коли я принесла журнал він мене публічно образив і сказав, якщо він буде викладати в нашій групі ще якийсь предмет, то я більше трьох балів не отримаю"; 7. Під час навчальних занять з 07.05. по 30.05.2014 року [PERSON] займався муштрою, а саме: вимагав на заняттях говорити фрази „ Можна я продовжу", „Я закінчила свою відповідь", а при неправильній вимові цих слів він кричав і виправляв студентів; студентам під час практичних занять 16.05., 20.05., 28.05.2014 року [PERSON] забороняв рухатися (навіть повертати голову) і говорити, а собі дозволяв випити чашку кави, вживати їжу і при цьому говорив „Що це бар глухонімих"; 8. На практичних заняттях з 07.05. по 30.05.2014 року викладач [PERSON] тільки опитував студентів, а практичних навиків вони не відпрацьовували і не бачили за вимогою адміністрації коледжу ні одного хворого з інфекційною хворобою (у Вашківцях знаходиться відділення Вижницької ЦРЛ з інфекційних хвороб); 9. Викладач [PERSON] заставляв студентів роздруковувати за свої кошти лекції з внутрішнього сайту коледжу, де у вільному доступі розташовані всі необхідні навчально-методичні матеріали для студентів, і приносити йому на заняття для того, щоб він міг з них продиктувати лекцію студентам; 10. 17.05., 20.05., 30.05.2014 року дуже сильно кричав і доводив студентів до сліз; 11. 16.09.2014 року при спілкуванні з членами комісії по проведенню службового розслідування, [PERSON] висловлювався вкрай неадекватно, образливо, аморально; 12. 09.12.2013 року викладач [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров»я і незначну втрату працездатності, що було встановлено вироком Вижницького районного суду від 11 березня 2014 року; 13. Апеляційний суд Чернівецької області від 17.09.2014 року ухвалив: апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] залишити без задоволення. Вирок Вижницького районного суду від 11 березня 2014 року щодо [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України - залишити без змін. 14. Рішенням Вижницького районного суду від 28.07.2014 року було вирішено стягнути з [PERSON] 1615, 79 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, завданих злочином. Останнє підтверджує, що кримінальне правопорушення є аморальним вчинком. Як роз"яснив в Постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. З посадової інструкції викладача Вашковецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету вбачається, що викладач є безпосереднім організатором навчально-виховного процесу в ВМНЗ І-ІІ р.а.; здійснює теоретичну і практичну підготовку студентів із відповідного навчального курсу, дисципліни, циклу дисциплін. Виходячи з викладеного, [PERSON] обіймав посаду, яка пов»язана з виховною діяльністю. Аналізуючи чинне законодавство про працю, суд приходить до висновку, що аморальним проступком вважаються винні дії чи бездіяльність, що порушують моральні норми, притаманні суспільству, суперечать сутності трудової функції працівників і тим дискредитують виховні, службові повноваження певного кола працівників. З копії заяви від 1 липня 2014 року (а.с.20-21), адресованої директору Вашковецького медичного коледжу БДМУ вбачається, що студенти ІV м/с «А» просять не призначати викладача [PERSON] до викладання дисципліни медсестринство в дерматології та венерології на 4 курсі у групі А і, зокрема, як підстави вказаного прохання вказують, зокрема, різноманітні образи в сторону студентів на заняттях (теля, тупа, дура); на заняттях дуже сильно кричав і доводив до сліз. В заяві від 01.07.2014 року (а.с.22-23) класний керівник [PERSON] просить директора коледжу посприяти у вирішенні проблеми, яка склалася у студентів та викладача [PERSON] 01.07.2014 року студенти звернулися до неї як класного керівника з проханням захистити їх від викладача [PERSON], який протягом періоду викладання дисципліни ображав їх, принижував, поводив себе грубо, брутально. Крім того, з заявами про образи в їх бік з боку викладача [PERSON] на ім»я директора коледжу звернулися студенти [PERSON] (а.с.24), [PERSON] (а.с.27) та [PERSON](а.с.28). З висновку службового розслідування від 19 вересня 2014 року (а.с. 66-71) вбачається, що за результатами розгляду комісія зробила висновок, що факти, описані в письмовій заяві студентів групи ІV м/с А та куратора групи [PERSON], які стали підставою для призначення службового розслідування, а також інші факти, виявлені під час роботи комісії, підтвердилися, зокрема, що викладач [PERSON] ображав студентів, поводив себе грубо, брутально, вимагав домовлятися з куратором групи, які мають бути оцінки в студентів; робив різноманітні образи студентів (теля, тупа, дура) під час проведення навчальних занять 22.04., 06.05., 16.05., 20.05., 28.05.2014 року; 17.05., 20.05., 30.05.2014 року дуже сильно кричав і доводив студентів до сліз; 16.09.2014 року при спілкуванні з членами комісії по проведенню службового розслідування [PERSON] висловлювався вкрай неадекватно, образливо, аморально; на протязі неповних двох років від освітніх послуг [PERSON] відмовилися 10 академічних груп (а це 260 студентів, власне всі студенти, у яких він викладав!) за його чисельні аморальні вчинки. З протоколу позачергових Загальних зборів трудового і студентського колективів Вашковецького медичного коледжу БДМУ від 23 вересня 2014 року вбачається, що за наслідками розгляду висновку комісії по проведенню службового розслідування щодо розгляду звернення студентів ІV м/с А та куратора групи [PERSON], ухвалено звільнити викладача [PERSON] відповідно до п.3 ст.41 КЗпП, який виконує виховні функції і вчинив аморальні проступки, не сумісні з продовженням даної роботи. Вироком Вижницького районного суду від 11 березня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, зокрема в тому, що він 09 грудня 2013 року біля 10.00 години, перебуваючи в кабінеті заступника директора з навчальної роботи Вашківецького медичного училища, що в м.Вашківці, вул.Шевченка, 13 Вижницького району, під час суперечки умисно наніс три удари лобною ділянкою голови в обличчя [PERSON], спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа, садна на тильній ділянці поверхні правої китиці, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров»я. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що [PERSON] як викладачем медичного коледжу, було вчинено дії, які слід кваліфікувати як аморальні проступки. Що стосується визначення межі між проступками, сумісними і несумісними з продовженням роботи, то суд зауважує, що суду надано право оцінювати аморальний проступок як сумісний або несумісний з продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи. З дослідженої судом посадової інструкції викладача вбачається, що викладач наставленням та особистим прикладом утверджує повагу до принципів загальнолюдської моралі: правди, справедливості, гуманізму, доброти, милосердя, працелюбства, інших доброчинностей; виховує повагу до батьків, жінки, культурно-національних, духовних, історичних цінностей України; готує студентів до свідомого життя в дусі взаєморозуміння, миру, злагоди; додержується педагогічної етики, поважає гідність студентів, захищає їх від будь-яких форм фізичного або психічного насильства. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні вчинки [PERSON], які зафіксовані в матеріалах службового розслідування та у вироку суду, йдуть в розріз вимогам, викладеним як в посадовій інструкції викладача, так і тим, що загальноприйняті суспільством, тому, на думку суду, є такими, що несумісні з продовженням роботи на посаді викладача. З протоколу №60 засідання профспілкового комітету комунального вищого навчального закладу «Вашковецький медичний коледж БМУ» від 10.01.2015 року вбачається, що профспілковий комітет вирішив дати згоду дирекції коледжу звільнити з роботи викладача [PERSON] відповідно до п.3 ст.41 КЗпП, який виконує виховні функції і вчинив аморальні проступки, не сумісні з продовженням даної роботи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Виходячи з дослідженого вище, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки обставини, викладені в наказі про його звільнення від 27.09.2014 року, знайшли підтвердження в судовому засіданні, порушень чинного законодавства про працю при винесенні вказаного наказу з боку адміністрації коледжу судом не встановлено, а тому в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу слід відмовити.

Outcome: approved