Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

05 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], відповідно до предмету позову просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі 750 гривень на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 01 серпня 1998 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейно-шлюбних стосунків, за взаємною домовленістю батьків, діти залишились проживати разом з матір'ю, знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, врегулювати питання щодо визначення розміру аліментів в розмірі необхідному для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей між сторонами не виявилось за можливе. Крім того, позивач зазначила, що має постійне місце роботи, отримує фіксовану заробітну плату, однак її доходів не вистачає для належного утримання дітей, враховуючи її вік та потреби, в той же час відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 750 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, просила позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням пояснень, які надані позивачем в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що з 01 серпня 1998 року перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які після припинення сімейно-шлюбних стосунків, залишились проживати разом з матір'ю. Відповідач не заперечує той факт, що має виконувати свій батьківський обов'язок та надавати кошти на утримання дітей, пояснив, що між сторонами виникають спори, щодо визначення конкретного розміру аліментів, який відповідач має сплачувати на утримання дітей, просив врахувати, що на даний час не має постійного місця роботи та інших доходів, які давали б можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, в той час як позивач працює, має інші доходи, має можливість забезпечувати дітей за рахунок власних коштів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 01 серпня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано Деражнянським міський відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №53. (а.с. 4) [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 21 грудня 2000 року, актовий запис №1813. (а.с. 13) [PERSON] народився [INFO], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 18 січня 2006 року, актовий запис №123. (а.с. 12) За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями позивача та відповідача, з 01 серпня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народились діти - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейно-шлюбних стосунків, за домовленістю між подружжям, діти залишились проживати разом з матір'ю, ці обставини визнанні сторонами у судовому засіданні, в той же час обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, як це передбачено ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодекс України. За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], мати дітей, є особою працездатного віку, офіційно працює на посаді головного бухгалтера в Малому ремонтно-будівельному підприємстві «Аверс», середньомісячна заробітна плата позивача складає 1144,50 грн., про наявність інших доходів позивач суд не повідомила. В той же час, відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України та роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вируванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" де встановлено з 01 грудня 2013 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 03 грудня 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Враховуючи наведене та

Outcome: approved