Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] до суду з позовом та просить визнати за позивачами в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] їх матері [PERSON] право власності по 1/2 частці за кожним на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. В підготовчому засіданні 02.05.2019 позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача, Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче засідання 02.05.2019 не з`явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнають, заперечень не мають, наслідки визнання позову їм роз`яснені та зрозумілі. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухваленням рішення в підготовчому судовому засіданні про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивачі є спадкоємцями за заповітом від 10.11.1995, посвідченого секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області за зареєстрованого в реєстрі за № 81, та прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР шляхом вступу протягом шести місяців з часу відкриття спадщини в управління та володіння спадковим майном та подавши заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Інших спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, ні тих, які мають право на обов`язкову частку, не має. 20 грудня 2018 року державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області своєю постановою відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеним житловим будинком 1953 року позивачі підтверджують довідкою Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 1363 від 22.11.2018; ксерокопією рішення Жовтневої сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 72-7-УІІ від 02.06.2016 «Про ухвалення перейменування села Жовтневе»; витягом з погосподарської книги № 07 Студениківської сільської ради за 1991-1995 роки щодо домогосподарства [PERSON] по [ADDRESS] ; витягом з погосподарської книги № 11 Студениківської сільської ради за 2016-2020 роки щодо домогосподарства по [ADDRESS] ; копією технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок [ADDRESS] станом на 27.12.2018, копіями плану будинку, експлікації та характеристики до нього; звітом про оцінку майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] станом на 12.02.2019. Факт прийняття спадщини та право позивачів на спадкування підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне) [PERSON] Серії [NUMBER] , виданого 30.11.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області; ксерокопією заповіту від 10.11.1995, посвідченого секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області за зареєстрованого в реєстрі за № 81; ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] від 02.08.1955; ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05.01.1952; ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] від 17.02.1973; довідкою Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 160 від 21.02.2019; актом обстеження домогосподарства [ADDRESS] від 08.04.2019; довідкою виконавчого комітету Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 360 від 26.04.2019; копією Витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 54569336 від 20.12.2018; копіями паспорта; матеріалами спадкової справи № 432 за 1997 рік відносно померлої [PERSON] , показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Подані позивачами докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріали спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до вимог п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Згідно ч.3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, отже до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року). До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує норми Розділу VII «Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу вимог ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В розумінні положень ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В досліджуваній ситуації виникнення права власності на житловий будинок 1953 року побудови не залежить від державної реєстрації цього права за новими правилами, оскільки права спадкодавця, як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше. Державна реєстрація такого майна за новими правилами лише підтверджує (закріплює) право власності на нього. Встановивши, що спадкове майно, на момент смерті належало спадкодавцю на праві власності; позивачі прийняли спадщину за заповітом після смерті своєї матері; інших спадкоємців-претендентів на спадщину немає; визнання позову відповідачем - органом територіальної громади не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved