Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-28 00:00:00

[PERSON] в особі свого законного представника - [PERSON] у травні 2018 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Харцизький трубний завод» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.06.2013 близько о 10.40 годині у трубозварювальному цеху №2 ПАТ «Харцизький трубний завод» відбувся нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. А саме, в результаті вказаного нещасного випадку загинув батько позивача - [PERSON], який працював на вказаному підприємстві старшим майстром виробничої дільниці. За результатами даних подій, на підприємстві було проведено розслідування та складено відповідні акти форми Н-1 та Н-5 від 13.08.2013, якими було встановлено, що нещасний випадок стався у зв'язку з порушенням посадовими особами відповідача, а також померлим вимог посадових інструкцій, системи управління охороною праці на підприємстві, ст.14 Закону України «Про охорону праці». Оскільки в результаті вищевказаного нещасного випадку позивачу як неповнолітньому сину загиблого було завдано моральної шкоди, позивач був змушений звертатись до суду з даним позовом про її відшкодування. Ухвалою судді від 18.05.2018 було відкрито провадження у справі та призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та відповідно призначено судове засідання для заслуховування їх пояснень. Разом з цим, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 19.06.2018 заклопотання представника відповідача було вирішено питання щодо переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, та відповідно здійснено заміну призначеного в порядку спрощеного позовного провадження судового засіданням - підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 16.08.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Лактіонова Л.О. в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останнім не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування відшкодування йому моральної шкоди. При цьому, вказала, що не встановлено прямої провини відповідача або його посадових осіб у настанні нещасного випадку чи порушення норм законодавчих актів з охорони праці. Зазначила суду, що оскільки дружина та старший син покійного зверталися до суду з позовами про стягнення моральної шкоди, в тому числі дружина з урахуванням інтересів дітей, то стягнення моральної шкоди на користь даного позивача є подвійним стягненням, а відтак просила суд відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін у справі, вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON] (а.с.12). Останнім місцем роботи батька позивача - [PERSON], був трубоелектрозварювальний цех № 2 ПАТ «ХТЗ», де він працював з 19.12.2000 майстром виробничої дільниці, що підтверджується копією трудової книжки померлого (а.с.16-19). Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи. Відповідно до вимог ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути компенсована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Отже, право членам сім'ї померлого на компенсацію моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненої професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання, або трудового каліцтва і причинного зв'язку між смертю і трудовим каліцтвом, а тому правовідносини щодо компенсації моральної шкоди членам сім'ї померлого виникають лише після його смерті та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у хірургічному відділенні з причини множених ушкоджень кишечнику та брижових кровоносних судин, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 202 від 22.06.2013 та свідоцтва про смерть особи (а.с.30, 31). Як вбачається з акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 21.06.2013 о 10-40 год. в ПАТ «ХТЗ» від 12.08.2013 (Форми Н-5), та Акту № 2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 13.08.2013, даний нещасний випадок від 21.06.2013 визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку зі складанням Акту за формою Н-1; особи, дія або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку - [PERSON] та посадові особи ПАТ «ХТЗ», які порушили вимоги Посадової інструкції та систему управління охороною праці на підприємстві (а.с.20-23, 24-29). Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст.153 КЗпП України та Закону України "Про охорону праці" на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Закон покладає обов'язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Як було встановлено в ході розгляду справи, обставини, причини, винність осіб у даному нещасному випадку, а також зміст актів за формою Н-1 і Н-5 сторони не оскаржують, і нещасний випадок, що стався 21.06.2013 з батьком позивача - [PERSON], пов'язаний з виробництвом. Причиною даного нещасного випадку є потрапляння майстра виробничої дільниці [PERSON] у небезпечну зону діючого транспортного рольгангу №565Н, що працює в автоматичному режимі, власником якого є відповідач у справі. Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб. Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Під поняттям «рольганг» слід розуміти конвеєр, із закріпленими на невеликій відстані від один одного роликами, які переміщають вантаж, в свою чергу, «конвеєр» - це транспортний засіб непереривної дії для переміщення різних вантажів на невелику відстань. Таким чином, транспортний рольганг є джерелом підвищеної небезпеки - у розумінні ч.І ст. 1187 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що неповнолітній [PERSON] - позивач, законні інтереси якого представляє [PERSON],має право на компенсацію моральної шкоди від відповідача, у зв'язку зі смертю його батька. Що стосується розміру заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 150 000 грн., то слід зазначити наступне. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Звертаючись до суду з позовом, позивач, законні інтереси якого представляє [PERSON],обґрунтовуючи моральну шкоду вказував на те, що смерть батька була раптовою та несподіваною, батько був головним годувальником сім'ї. На той час позивач досяг 11 років і втрата найріднішої людини повністю змінила його життя, він став напівсиротою. Позивач вказав, що батько утримував їх сім'ю, допомагав морально, надавав матеріальну допомогу, яку він після смерті батька втратив. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При розгляді справи встановлено, що смертю найдорожчої людини неповнолітньому [PERSON] заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у втраті батька, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв'язків, і змушує до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя, але разом з тим, суд вважає, що розмір шкоди, визначений позивачем, є явно завищеним та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у загальному розмірі 100 000 грн.. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1000 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial