Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

13 квітня 2016 року Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» (далі НТУ «ХПІ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті державного кредиту для здобуття вищої освіти, посилаючись на те, що у серпні 2000 р. відповідача [PERSON] було зараховано до Харківського державного політехнічного університету на навчання за рахунок державного кредиту (наказ 1206-ІП від 29.08.00р.). Між Харківським державним політехнічним університетом та [PERSON] було укладено договір б/н б/д про навчання згідно діючої постанови Кабінету Міністрів України № 844 від 27.05.2000р. «Про затвердження Порядку надання молодим громадянам пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання незалежно від форм власності». На підставі Указу Президента України від 11.09.2000р. № 1059/2000 та наказу МОН №505 від 30.10.2000р. Харківський державний політехнічний університет переіменовано на Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут». Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.03 р. «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» постанова КМ №844 від 27.05.2000р. була скасована. За новою постановою цільовий пільговий державний кредит на здобуття вищої освіти надається Міністерством освіти і науки України вищим навчальним закладам у розмірі передбаченим Державним бюджетом України. Згідно вказаної постанови КМУ № 916, Міністерством освіти і науки України наказом №508 від 31.07.03 р. було затверджено типову угоду про надання цільового пільгового державного кредиту, на підставі чого із студентом [PERSON] було переукладено договір на надання державного кредиту для здобуття вищої освіти №23 від 03.11.03 р., за яким він отримав кредит у сумі 10360 грн. (десять тисяч триста шістдесят гривень) на весь термін навчання на 11 семестрів. [PERSON] згідно з наказом №350-111 від 27.02.2006р. закінчив НТУ «ХПІ» та отримав диплом спеціаліста. Таким чином [PERSON] навчався в НТУ «ХПІ» на умовах надання йому пільгового цільового державного кредиту з 01.09.2000р. по 28.02.2006р. протягом 11 семестрів та використав на навчання всю суму наданого йому кредиту в розмірі 10360 грн. (десять тисяч триста шістдесят гривень). Згідно з п. 22 Постанови КМУ № 916, наказом МОН №508 від 31.07.03 р. та п. 3.3. та , 6.1. Договору №23 від 03.11.03 р. Одержувач кредиту зобов'язаний повернути суму кредиту через вищий навчальний заклад на рахунки МОН протягом 15 років зі сплатою трьох відсотків (3%) річних за користування кредитом після закінчення навчання починаючи з дванадцятого місяця. Таким чином строк виконання зобов'язань по сплаті чергової суми кредиту настав з 01.01.2016р. На теперішній час, незважаючи на неодноразові нагадування з боку НТУ «ХПІ» відповідач не виконує свої договірні зобов'язання. Тим самим було допущено порушення договірних зобов'язань - ухилення від повернення кредиту. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором державного кредиту в розмірі 691,00 грн., відсотки за використання кредиту в розмірі 145,00 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої в строк суми - 57,29 грн., інфляційні втрати за період прострочки з 04.01.2016 року по 29.12.2016 року - 88,26 грн., а всього 981,55 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, які повернулись до суду як не вручені поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] за якою і направлялись повістки. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати судові повістки, з»являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Суд, перевіривши надані до суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 16 червня 2003 року «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти»(із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 1111 від 21.10.2009 року, № 947 від 07.09.2011 року, № 538 від 07.08.2013 року, № 955 від 25.12.2013 року)на підставі ст. 3 Закону України Про вищу освіту, ст. 11 Закону України "Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні", встановлено порядок та умови надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти за денною, вечірньою та заочною формою навчання у вищих навчальних закладах незалежно від форми власності громадянам України, які успішно склали вступні іспити або навчаються на будь-якому курсі вищого навчального закладу. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 508 від 31 липня 2003 року «Про затвердження форм направлення на здобуття вищої освіти за цільовим пільговим державним кредитом та угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2003 року за N 718/8039) - затверджено форму направлення на здобуття вищої освіти за цільовим пільговим державним кредитом та форму угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 11 ЗУ від 05.02.1993 року «Про сприяння соціальном становленню та розвитку молоді в Україні», молоді громадяни України можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України. Зазначені кошти передбачаються у відповідних бюджетах окремим рядком. Порядок надання пільогових довгострокових кредитів для здобуття вищої освіти молодими громадянам та їх пільгового погашення визначає Кабінет Міністрів України. У відповідності до умов Порядку наданання цільових пільогових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою КМУ від 16.06.2003 року № 916, цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за денною, вечірньою та заочною формою навчання у вищих навчальних закладах незалежно від форми власності (далі - кредит) можуть одержати молоді громадяни України віком до 28 років, які успішно склали вступні іспити або навчаються на будь-якому курсі вищого навчального закладу. Судом встановлено, що наказом Міністерства освіти № 1206-ІП від 29.08.2000 року [PERSON] було зараховано до Харківського державного політехнічного університету на навчання за рахунок державного кредиту (а.с.11) Між Харківським державним політехнічним університетом та [PERSON] було укладено договір б/н б/д про навчання згідно постанови Кабінету Міністрів України № 844 від 27.05.2000р. «Про затвердження Порядку надання молодим громадянам пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання незалежно від форм власності». Указом Президента України від 11.09.2000р. № 1059/2000 та наказу МОН №505 від 30.10.2000р. Харківський державний політехнічний університет переіменовано на Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут». Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.03 р. «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» постанова КМ №844 від 27.05.2000р. була скасована. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 16 червня 2003 року «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти»(із змінами) цільовий пільговий державний кредит на здобуття вищої освіти надається Міністерством освіти і науки України вищим навчальним закладом у розмірі, передбаченим Державним бюджетом України. 03.11.2003 року між позивачем НТУ «ХПІ» та [PERSON] було укладено угоду про надання державного кредиту для здобуття вищої освіти № 23 від 03.11.03 р., відповідно до умов якої та відповідно до порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачеві пільговий державний кредит для здобуття в НТУ «ХПІ» вищої освіти за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за напрямом підготовки (спеціальністю) кріогенна техніка та технологія, денної форми навчання,за якою відповідач отримав кредит у сумі 10360 грн. на весь термін навчання на 11 семестрів. (а.с.7) Відповідач [PERSON] згідно з наказом №350-111 від 27.02.2006р. закінчив НТУ «ХПІ» та отримав диплом спеціаліста.(а.с.12-13) Таким чином [PERSON] навчався в НТУ «ХПІ» на умовах надання йому пільгового цільового державного кредиту з 01.09.2000р. по 28.02.2006р. протягом 11 семестрів та використав на навчання всю суму наданого йому кредиту в розмірі 10360 грн. Згідно з п. 22 Постанови КМУ № 916, наказом МОН №508 від 31.07.03 р. та п. 3.3. та , 6.1. Договору №23 від 03.11.03 р. Одержувач кредиту зобов'язаний повернути суму кредиту через вищий навчальний заклад на рахунки МОН протягом 15 років зі сплатою трьох відсотків (3%) річних за користування кредитом після закінчення навчання починаючи з дванадцятого місяця. Таким чином строк виконання зобов'язань по сплаті чергової суми кредиту настав з 01.01.2016р. Відповідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Як свідчить ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання на підставі ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.4.2. Договору Університет має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування ним з Одержувача кредиту в разі ухилення від повернення кредиту. На підставі п.7.2.Договору у разі ухилення від повернення кредиту Одержувач кредиту сплачує Університету пеню у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми. Згідно довідки НТУ «ХПІ» від 01.03.2016 р. відповідач [PERSON] належним чином не виконує умов договору та має заборгованість по бухгалтерському обліку по державному кредиту 691,00 грн., відсоткам за використання кредиту в розмірі 145,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої в строк суми - 57,29 грн., інфляційні втрати за період прострочки з 04.01.2016 року по 29.12.2016 року - 88,26 грн., а всього 981,55 грн. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на навчання є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно платіжного доручення № 1280 від 04 квітня 2016 року на користь позивача.

Outcome: approved