Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

У вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі- Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позов, Банк зазначив, що 16 вересня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення платежів сплатити неустойку. Зазначає, що відповідачка не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 15 серпня 2019 року у неї виникла заборгованість у розмірі 18364 грн. 94 коп., з яких: 1227 грн. 27 коп. заборгованості за кредитом; 5174 грн. 50 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9512 грн. 46 коп. пені за прострочене зобов`язання; 1100 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 850 грн. 71 коп. штраф (процентна складова). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 18364 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, а аткож у відзиві на позов та письмових запереченнях на відповідь на відзив, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у кредитних правовідносинах, висловлені у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. У відповіді на відзив та в письмових поясненнях, представник позивача вказує на правомірність заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" "Універсальна Contract", "Універсальна Gold" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з довідками, виданими Банком, відповідачці 07.10.2014 року було видано кредитну картку з терміном дії до вересня 2018 року, щодо обслуговування якої змінювалися умови кредитування та кредитний ліміт (26.04.2016 року - кредитний ліміт 0,00 грн, 05.06.2016 року - кредитний ліміт 500 грн., 23.06.2016 року - кредитний ліміт 2500 грн., 04.12.2016 року - кредитний ліміт 0,00 грн, 31.01.2017 року - кредитний ліміт 3500 грн., 20.07.2018 року - кредитний ліміт 0,00 грн.). Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідачка користувалася, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за договором б/н від 16.09.2010 року, станом на 15 серпня 2019 року у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 18364 грн. 94 коп., з яких: 1227 грн. 27 коп. заборгованості за кредитом; 5174 грн. 50 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9512 грн. 46 коп. пені за прострочене зобов`язання; 1100 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 850 грн. 71 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд вважає, що надані суду анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні процесуального законодавства на підтвердження доводів позивача щодо укладення між сторонами кредитного договору на тих умовах, про які зазначає позивач в позовній заяві. Так згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 року.) Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Встановлено, що в доданих до позову анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачці, крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки. Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", що надані позивачем на підтвердження позовних вимог визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови. Як вбачається із матеріалів справи, зазначені вище документи не підписані відповідачкою, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України зазначена правова позиція має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідачки, вона користувалася виданою їй позивачем карткою, використовувала кредитні кошти, частково вносила позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ "Приватбанк" нарахованої пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за кредитом в сумі 1227 грн. 27 коп. та 5174 грн. 50 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, розмір яких підтверджується наявними в справі письмовими доказами (анкетою-заявою, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку). Щодо стягнення заборгованості в сумі 9512 грн. 46 коп. пені за прострочене зобов`язання, 1100 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 850 грн. 71 коп. штраф (процентна складова), то в цій частині вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 18364 грн. 94 коп., а задоволено на суму 6401 грн. 77 коп., тобто на 34,86%. За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 669 грн. 66 коп. судового збору (1921 х 34,86%).

Outcome: partial