Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

13.11.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, підписаним та поданим представником позивачів [PERSON], до Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності по Ѕ частки на земельну ділянку кадастровий номер 4824883200:07:005:0020, загальною площею 13,0004 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що 13 жовтня 2016 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 4824883200:07:005:0020, загальною площею 13,0004 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 01118, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 та виданого Кандибинською сільською радою 03.08.2001 року. Зазначили, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є його діти, позивачі по справі, які є неповнолітніми, від імені яких подала відповідну заяву до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області їх мати [PERSON], а також дружина померлого [PERSON], яка спадщину не прийняла. Посилаючись на те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі їх заяви про прийняття спадщини, у звязку з тим, що в наданих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку є суттєві розбіжності, а саме: у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Реєстраційною службою Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 15.07.20013 року за індексом 6201006, серія та номер державного акту (МК №01117) не відповідають серії та номеру, вказаних на самому державному акті (МК №01118), що не може підтверджувати реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON], просять суд про визнання за ними права власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Представник позивачів адвокат [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів спадкової справи № 44/2017 до майна померлого 13 жовтня 2016 р. [PERSON], [PERSON] помер 13 жовтня 2016 р. у с. Кандибине Новоодеського району Миколаївської області у віці 42 роки (свідоцтво про смерть І-ФП № 49705, видане виконкомом Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 17 жовтня 2016 р.). 06 квітня 2017 р. [PERSON] та мати померлого [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявами про відмову від належної їм частки у спадщині, що залишилася після смерті [PERSON]., що підтверджується копіями заяв, які міститься в матеріалах спадкової справи № 44/2017. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47345671 від 06.04.2017 р., інформація щодо заповітів/спадкових договорів після смерті [PERSON] відсутня. За даним свідоцтва про народження серії 1-ФП № 125037, 06.07.2010 року народився [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON], а матірю [PERSON]. Згідно даним свідоцтва про народження серії 1-ФП № 134824, 05.04.2003 року народився [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказано [PERSON], а матірю [PERSON]. \~ \~ \~ \~Вказаними правовстановлюючими документами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON]. \~ \~ \~ \~Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Реєстраційною службою Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 15.07.20013 року за індексом 6201006, серія та номер державного акту зазначені МК №01117, що не відповідає серії та номеру, вказаних на самому державному акті серії МК №01118, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38 та виданого Кандибинською сільською радою 03.08.2001 року. У довідці Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №73 від 22.03.2017 р., що міститься у матеріалах спадкової справи, вказано, що на момент смерті [PERSON], який за життя був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO], були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від будь-яких інших осіб, матеріали спадкової справи № 44/2017 не містять. \~ \~ \~ \~24.01.2019 р. постановою приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] [PERSON], що діє від імені малолітнього сина [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в наданих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку є суттєві розбіжності, а саме: у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Реєстраційною службою Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 15.07.20013 року за індексом 6201006, серія та номер державного акту (МК №01117) не відповідають серії та номеру, вказаних на самому державному акті (МК №01118), що не може підтверджувати реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Згідно\~ст.ст.\~ 1223,\~1245\~ЦК України право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті.\~ У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. Ст. 1218 ЦК України\~передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~ Положеннями ст.\~1225\~ЦК України\~визначено,\~що право\~власності на\~земельну ділянку\~переходить до\~спадкоємців на\~загальних підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення.\~ До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України\~спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини. Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). При цьому, за правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обовязкової частки є правом, а не обовязком спадкоємця. У звязку з чим такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, та неможливістю у звязку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. \~\~Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Розбіжності, які мають місце у документах, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, а саме у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Державному акті, у серії та номері державного акту, та неможливість їх відновлення призвели до порушення прав позивачів щодо оформлення спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON]., які є синами померлого 13.10.2016 року [PERSON] є спадкоємцями першої черги щодо належного на момент смерті спадкодавцю майна, до складу якого входить: земельна ділянка кадастровий номер 4824883200:07:005:0020, загальною площею 13,0004 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, звернулися до нотаріуса у встановлений законом строк із\~заявою про прийняття спадщини після померлого батька, тобто набули права спадкування майна померлого, але у повній мірі реалізувати своє право на спадщину не уть оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через розбіжності, які мають місце у документах, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1409,60 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі по 352 грн. 40 коп. кожному. З урахуванням повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в сумі по 352 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved