Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки в сумі 32365,98 грн. та сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працювала в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот»). Наказом № 482-ВК від 03.03.2017 була звільнена з 15.03.2017 р. з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено. Розрахункові кошти були виплачені на підставі судового наказу 10.10.2017 року. Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 15.03.2017 року нарахована при звільненні заробітна плата не виплачена , то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобов'язаний виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 16.03.2017 по 09.10.2017 року в сумі 32365,98 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву якою підтримав в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] та просив позов задовольнити повністю, справу розглянути у його відсутність за наявними матеріалами у справі. Представник ПрАТ «Рівнеазот» подала до суду письмову заяву згідної якої просила розглядати справу без участі представника, за наявними у справі матеріалами. Згідно поданого до суду відзиву, позовні вимоги не визнають, вказали, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ «РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію, а тому ПрАТ "Рівнеазот" порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності. Просили звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні [PERSON] в повному обсязі. Суд на місці ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність сторін на підставі поданих до суду письмових доказів. Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на ПрАТ «Рівнеазот» та з 15.03.2017 р. звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 482-ВК від 03.03.2017оку. Розрахунок на день звільнення з нею не проведено. Встановлено, що розрахункові кошти [PERSON] отримала 10.10.2017р. по виконанню судового наказу Рівненського міського суду від 03.08.2017 р. Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Так, вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 16.03.2017 року по 09.10.2017 року, повний розрахунок з [PERSON] не проведено по 10.10.2017р.. За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення частково, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 16.03.2017 р. по 09.10.2017 р. що становить 1125 робочих годин. З довідки про середню заробітну плату № 3013 від 19.12.2017р. вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за січень-лютий 2017 року становить - 8719,93 грн. Число відпрацьованих робочих годин у січні 2017 р. - 151,80 год., у лютому 2017 р. - 152,80 год., що разом - 304,60 год. Отже, середньогодинна заробітна плата (за відпрацьовані години) становить 28,6275 ( 8719,93 грн./304,60 год.) Листом Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік, розрахованої за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю при однаковій тривалості робочого часу за день впродовж робочого тижня та зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 16.03.2017 року по 09.10.2017 року включно, заборгованість становить 32 291,82 грн. з розрахунку 141 робочих дні (період затримки) х 229,02 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 28,6275 середньогодинна зарплата х 8 год./день) = 32 291,82 грн. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди.. Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Понесені позивачкою витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідача на її користь в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial