Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

12.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила, після уточнення позовних вимог, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ,та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше мінімального розміру, встановленого законом, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.05.2006 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилися дочки [PERSON] та [PERSON] , якіпроживають з нею та потребують належного матеріального забезпечення від батька, який регулярно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча таку змогу має, так як офіційно працює. Тому вона звернулася до суду з даними позовними вимогами, що сприятиме забезпеченню інтересів дітей. 17.08.2020 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.09.2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву. 09.10.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнано частково, відповідач не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала. При цьому, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеному у відзиві на позовну заяву відповідача. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, зокрема у розмірі згідно відзиву на позовну заяву. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони обгрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ,та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5). Неповнолітні діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Натомість, відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований, як слідує з довідки № Б0000000041 від 26.08.2020 року, виданої ТОВ «БЕТЕК", отримує заробітну плату. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, будь-яких причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, зокрема, часткового визнання відповідачем позовних вимог, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України та законодавчо закріплений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, а тому підлягає до часткового задоволення. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial