Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

14.12.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] (а.с.1,2). В обґрунтування своїх вимог послалась на наступні обставини. Вона з 12.04.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2011 року. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач допомагав сину, а саме: купував одяг, взуття, брав до себе на літо, однак на даний час такої допомоги недостатньо для забезпечення дитини навіть самим необхідним. На утримання дочки відповідач ніколи не виділяв кошти, вважаючи, що він не є її батьком, хоча в її свідоцтві про народження зазначений батьком дитини. Вона офіційно не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за іншою дитиною [PERSON], [INFO], у звязку з чим отримує державну допомогу. Інших доходів не має. Відповідач, як їй відомо, працює не офіційно та щомісячно отримує дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. У добровільному порядку такої допомоги не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. 07.02.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про оспорювання батьківства (а.с.28,29,46). [PERSON] свої вимоги мотивував наступним. Він з 12.04.2003 року перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Їх сімейні стосунки не склались і з 2006 року вони стали проживати окремо. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2011 року у справі № 2-2398/11 шлюб між ними було розірвано. Вказаним рішенням суду було встановлено, що подружні стосунки між ним, [PERSON], та [PERSON] припинені з 2006 року. У [PERSON] є інший чоловік, від якого вона народила дитину. Однак, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], батьком якої він не є. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], він записаний її батьком, хоча вони з [PERSON] не проживають з 2006 року, та батьком дитини є [PERSON]. Враховуючи викладене, просить суд виключити відомості про його, [PERSON], батьківство з актового запису № 687 від 13.07.2011 року про народження [PERSON], зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про оспорювання батьківства до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - і обєднано їх в одне провадження за №182/6954/16-ц (а.с.37). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2017 року (а.с.46) замінено первісного відповідача по зустрічному позову [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні на своєму позові наполягала. Суду пояснила, що [PERSON], [INFO], дійсно не є дочкою [PERSON], хоча у свідоцтві про її народження батьком зазначено його, оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Проти задоволення зустрічного позову не заперечувала, оскільки батьком дитини є [PERSON], з яким вони стали проживати приблизно з 2010 року без реєстрації шлюбу. З відповідачем [PERSON] вона не проживає з 2006 року. [PERSON] визнає себе батьком [PERSON], [INFO]. Вони з ним не проживають вже більше 2 років, хоча [PERSON] і [PERSON] [PERSON] відвідує. [PERSON] частково надає матеріальну допомогу на утримання [PERSON]. Вказала, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], однак нерегулярно. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], проти стягнення з нього аліментів на [PERSON] заперечував, так як не є її батьком. Просив зустрічний позов задовольнити. У судовому засіданні суду пояснив, що з 2006 року з [PERSON] не проживає, жодних відносин після цього вони не підтримували. Шлюб між ними був розірваний лише у 2011 році, оскільки він їздив на заробітки та не мав можливості розірвати шлюб раніше. 07.07.2011 року у [PERSON] народилась дочка [PERSON], батьком якої був записаний він [PERSON], хоча він не є її батьком. Йому відомо, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], з яким проживала [PERSON] У матеріалах справи наявні заперечення [PERSON] проти позову (а.с.15,16). В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що з 2006 року він не проживав з [PERSON], однак усвідомлював, що його батьківським обовязком є матеріальне забезпечення сина. Він постійно надавав кошти позивачу на утримання [PERSON], тому, на його думку, позивач тривалий час (10 років) не зверталася з позовом до суду про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку на утримання сина [PERSON]. Вказав, що свого сина він матеріально забезпечує. 06.06.2015 року він уклав шлюб з [PERSON]. У них є малолітня дитина: син - [PERSON], [INFO]. Його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Тому, враховуючи його сімейний стан, і той факт, що на його утриманні знаходяться дружина та малолітній син [PERSON], вважає, що, у разі задоволення судом позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], справедливим буде стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову не заперечував та пояснив, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Він проживав з матірю [PERSON] [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вказав, що за можливості надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. Йому достовірно відомо, що [PERSON] не є батьком [PERSON]. [PERSON] тривалий час перебував на заробітках за межами країни і відносин з [PERSON] не підтримував. 23.05.2017 року від Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява про те, що представника ДРАЦС в судове засідання прибуде (а.с.40). Однак Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12.04.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2011 року у справі № 2-2389/11 (а.с.31), яке набуло чинності 26.07.2011 року. Позивачем [PERSON] до позову було додано копії свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 08.06.2015 року (а.с.4-6). З копії свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] I-КИ № 207948 виданого 13.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5) вбачається, що він народився 14.03.2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 245, батьками дитини записані [PERSON], [PERSON]. З копії свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] I-КИ № 344184 виданого 13.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4) вбачається, що вона народилася 07.07.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 687, батьками дитини записані [PERSON], [PERSON]. З копії свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] I-КИ № 549208 виданого 26.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6) вбачається, що вона народилася 08.06.2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 537, батьками дитини записані [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідача [PERSON] записали батьком у свідоцтві про народження [PERSON], так як та була народжена у період шлюбу. Вона знає, що батьком [PERSON] є [PERSON], який визнав себе її батьком. З [PERSON] подружні стосунки припинені ще з 2006 року. Вважає, що за таких обставин немає необхідності призначати по справі експертизу. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він не є батьком [PERSON], [INFO]. Він з матірю дитини [PERSON] припинив подружні стосунки з 2006 року, але так як [PERSON] народилася у період шлюбу його записали її батьком. Насправді батьком [PERSON] є [PERSON], який визнав себе батьком дитини. Вважає, що за таких обставин немає необхідності призначати по справі експертизу. [PERSON] у судовому засіданні визнав себе батьком [PERSON], [INFO]. Вважає, що за таких обставин немає необхідності призначати по справі експертизу. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2011 року у справі № 2-2389/11 (а.с.31,32), яке набуло чинності 26.07.2011 року, було встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] перебувають у законному шлюбі з 12 квітня 2003 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадського стану Нікопольського міського управління юстиції, Дніпропетровської області, актовий запис № 180. Від шлюбу подружжя має дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося у звязку з різними поглядами на побутові питання та сімейне життя. Все це призвело до того, що до цього часу вони втратила почуття кохання та поваги один до одного. Вони не живуть разом і фактично сім"ї вже не існує. У позивачки є інший чоловік, від якого вона народила дитину. Подружні стосунки припинені з 2006 року, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що позивач за первісним позовом [PERSON] визнала, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком її доньки [PERSON], [INFO], те, що [PERSON], [INFO], визнав себе біологічним батьком [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] по зустрічному позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та у відповідності до ст.136 СК України, суд вважає необхідним зустрічний позов задовольнити та зобовязати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису № 687 від 13.07.2011 року про народження [PERSON], зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає матірю (а.с.3) та перебуває на її утриманні. [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] (а.с.6), у звязку з чим отримує державну допомогу. Інших доходів не має. Відповідач [PERSON] регулярно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO], не надає, в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.17), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.18). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання відповідача [PERSON] на те, що свого сина [PERSON] він матеріально забезпечує, - суд до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин, всупереч положень ч.3 ст.10 ЦПК України, відповідачем [PERSON] надано не було. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що первісний позов [PERSON] - слід задовольнити частково, в частині стягнення аліментів на сина [PERSON]. У вимогах щодо стягнення аліментів на дочку [PERSON] слід відмовити, так як судом встановлено, що [PERSON] не є батьком [PERSON], та зобовязано виключити відомості про нього як батька дитини з актового запису № 687 від 13.07.2011 року. При визначенні розміру аліментів на сина [PERSON], суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, те, що на утриманні [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON], [INFO], вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати діючому законодавству. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Беручі до уваги те, що позов [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, те, що [PERSON] згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому при подачі позову судовий збір нею не сплачувався, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., що відповідає положенням ч.3 ст.88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Беручі до уваги те, що зустрічний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, те, що [PERSON] при зверненні до суду з зустрічним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.27), на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України на користь [PERSON] з [PERSON], [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. порівно, з кожного по 320 грн. 00 коп.

Outcome: partial