Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме: договору довічного утримання від 21 серпня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-846, на житловий будинок [ADDRESS] , в якому його прізвище, ім`я та по-батькові зазначені як « [PERSON] ». А також встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю, площею 0,0861 га, розташованої на території: [ADDRESS] , призначеної для обслуговування житлового будинку, виданого на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1997 року, зареєстрованого в книзі записів за № 4530, в якому його прізвище, ім`я та по-батькові зазначені як « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 30 липня 1968 року Якушевською сільською радою, Вельським ЗАГСом Вельського району Архангельської області (актовий запис № 52). У свідоцтві про народження, яке записано російською мовою, його прізвище вказано як « [PERSON] ». При цьому, прізвище « [PERSON] » зазначено як на російськомовній сторінці паспорту громадянина України, так і на україномовній сторінці. Також у довідці про присвоєння індивідуального податкового номеру від 21 червня 1999 року його прізвище вказано « [PERSON] ». У відповідності до договору довічного утримання від 21 серпня 1997 року, укладеного між ним та його батьком [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-846, він набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] (прізвище, ім`я та по-батькові його вказано як « [PERSON] »). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1997 року, зареєстрованого в книзі записів за № 4530, розташованої на території [ADDRESS] , площею 0,0861 га, його прізвище, ім`я та по-батькові зазначено як « [PERSON] ». [INFO] його батько помер, що підтверджується актовим записом про смерть. З часу укладання договору довічного утримання заявник користувався вищевказаним житловим будинком та земельною ділянкою. В 2017 році він вирішив зареєструвати в житловому будинку свою дружину. З даною вимогою він звернувся до Центру надання адміністративних послуг. Однак, державним реєстратором йому було відмовлено в здійсненні реєстрації з причини, що в його документах містяться розбіжності в написані прізвища, а тому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Крім цього, на даний час він має намір розпорядися належним йому майном, однак, позбавлений можливості вчинити будь-які дії, з причини розбіжностей в написанні його прізвища. Внаслідок таких помилок в нього виникла певна невідповідність між документами, що посвідчують його особу та правовстановлюючими документами, які були видані на його ім`я. За таких обставин звернувся до суду. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити (а.с.23). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.24). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 21 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-846, на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6). [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1997 року, зареєстрованого в книзі записів за № 4530, належить земельна ділянка, площею 0,0861 га, розташована на території [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: свідоцтва про народження № [NUMBER] , військового білету (серії [NUMBER] ), пенсійного посвідчення № [NUMBER] , технічної документації на житловий будинок [ADDRESS] , паспорту громадянина України (серії [NUMBER] ), а також індивідуально податкового номеру, де прізвище заявника вказано як « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] » (а.с.8-20). У зв`язку з наявними розбіжностями в договорі довічного утримання від 21 серпня 1997 року, а також в державному акті на право приватної власності від 24 грудня 1997 року в написані прізвища заявника, які є суттєвими, допущені описки є очевидними і, в свою чергу, перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами. А тому у суду не викликає сумніву той факт, що вищевказані правовстановлюючі документи в дійсності належать [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved