Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за ним право приватної власності на склад, що розташований по [ADDRESS] Братського району Миколаївської області та визнати договір купівлі-продажу укладений між ним та відповідачем дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він та Товариство з обмеженою відповідальність «Маяк», в особі директора Шалигіна Юрія Михайловича, що діяв на підставі Статуту підприємства, 10 червня 2007 року, уклали договір купівлі-продажу, предметом договору якого є складське приміщення, що було збудовано в 1973 році. Умови договору були виконанні, покупець оплатив за ціною зазначеною в договорі за склад, що є предметом договору купівлі-продажу, внаслідок чого сторони підписали Додаток до договору Акт прийому передачі від 10 червня 2007 року, в якому зазначено, що директор ТОВ «МАЯК» передав, а [PERSON] прийняв складське приміщення. Але нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу було неможливо, так як представник ТОВ «Маяк» не з'явився до нотаріуса для проведення даної процедури. На теперішній час, та в період зі складання договору купівлі-продажу і передачі нерухомого майна за цим договором, майно використовує за його цільовим призначенням [PERSON] До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу слухати в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу складу по [ADDRESS] Братського району Миколаївської області. [PERSON], паспорт серія [NUMBER], виданий Братським РВ УМВС України в Миколаївській області, від 20 липня 1999 року та Товариство з обмеженою відповідальність «Маяк», код ЄДРПОУ підприємства 03765520, що було розташоване в с. Григорівка Братського району Миколаївської області, в особі директора Шалигіна Юрія Михайловича, що діяв на підставі Статуту підприємства, 10 червня 2007 року, уклали договір купівлі-продажу, предметом якого є складське приміщення, що було збудовано в 1973 році. Відповідно до п.4.3, розділу 4 «Обов'язки сторін за даним договором» зазначено, що право власності в Покупця, тобто у [PERSON], виникає з моменту підписання договору. Умови договору були виконанні, покупець оплатив за ціною зазначеною в договорі за склад, що є предметом договору купівлі-продажу, внаслідок чого сторони підписали Додаток до договору Акт прийому передачі від 10 червня 2007 року, в якому зазначено, що директор ТОВ «МАЯК» передав, а [PERSON] прийняв складське приміщення. Але нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу було не можливо, так як представник ТОВ «Маяк» не з'явився до нотаріуса для проведення даної процедури. На теперішній час, та в період зі складання договору купівлі-продажу і передачі нерухомого майна за цим договором, майно використовує за його цільовим призначенням [PERSON] Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців, в розділі відомостей про перебування юридичною особи у процесі припинення, зазначено , що з 03.06.2009 року, перебуває в стані припинення, за судовим рішенням. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за номером НВ-4801060602014 від 03.10.2014 року, встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 4821480800:04:000:0507, на якій розташовано складське приміщення перебуває у власності гр..[PERSON] Технічні характеристики складського приміщення зазначені у технічному паспорті на нежитловий об'єкт склад, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. від 01.10.2014 року. У зв'язку з тим, що Договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, порушено норми чинного законодавства , а саме виконання вимог ст. 209 ЦК України, щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved