Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

13.04.2013 року між сторонами укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим термвном повернення, що відповідає строку дії картки. 13.11.2015р. банк звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідач зобов'язаний по кредитному договору не виконує. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримував і просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.(а.с.38). Відповідачка [PERSON], не спростовуючи отримання кредитів на загальну суму 4000 грн., проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що мала намір отримати лише 300 грн, але банк без її згоди повисив кредитний ліміт до 4000 грн., чим вона і скористалася. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а згідно ст. 1049 цього Кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором, але ці зобов'язання відповідач не виконав і позивач має право вимагати сплати всієї заборгованості по кредитному договору. Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Чинне законодавство (ст.526 ЦК України) передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, а згідно ст.ст. 527,530 цього кодексу боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, що 13.04.2013 р. між банком та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредити у національній валюті України - 4000рн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування відновлюванною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду (55 днів) у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6,7) Відповідачка зобов"язувалася виконувати умови кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по кредитному договору станом на 31.08.2015 р. становить 12783,56 грн. і складається з 3895,37 грн заборгованості за кредитом, 6593,07 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 1210,19 грн заборгованості за пенею та комісією, 500 грн штрафу (фіксована частина), 584,93 грн. штрафу (процентної складової).(а.с.4) Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам. Суд не може погодитися з доводами відповідачки стосовно зміни кредитного ліміту, оскільки згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити , збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Саме по собі не визнання відповідачкою позову не є підставою для відмови у задоволенні позову. Відтак, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 12783 грн 56 коп. заборгованості, а на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України 1218 грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved