overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

11 липня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 листопада 2013 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №544. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Більше року тому припинили з вини відповідача сімейні стосунки за втрати почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що примирення та подальше подружнє життя неможливе, тому просила суд про розірвання шлюбу та змінити їй прізвище на дошлюбне "Боса". У судовому засіданні позивачка заяву підтримала повністю та просила суд про його задоволення. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що дійсно сторони більше року разом не проживають і жодних стосунків не підтримують. Просив суд шлюб розірвати. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2013 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №544, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФП №099277, виданого 22 листопада 2013 року (а.с.5). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП №199947(а.с.6). У червні 2015 року сторони на ґрунті частих сварок та конфліктів у сім"ї припинили сімейні стосунки. На теперішній час подружжя проживає окремо. Між ними склалися неприязні стосунки, вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивачка разом з сином мешкають в [ADDRESS], про що свідчить акт депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області від 21 червня 2016 року (а.с.7). Відповідач зареєстрований та мешкає в [ADDRESS]. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Суд вважає що сім'я розпалася остаточно, а тому заява позивачки ґрунтується на законі і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.113 СК України суд змінює позивачці прізвище на дошлюбне "Боса". Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову, у розмірі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що чоловік за роздільного проживання утримання дитині надає нерегулярно. Потреби дитини вона забезпечує з розміру соціальної допомоги у 860грн. на місяць та допомоги від її батьків. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №11 від 25 січня 2014 року в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.3) та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується записами у свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданому 10 червня 2014 року за актовим записом №77, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю за довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області за №7653 від 26 жовтня 2015 року (а.с.5). Позивачка ствердила про неналежність виконання відповідачем обов'язку утримання дитини. Вказаної обставини відповідач не заперечив. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, його матеріальне становище за надання утримання лише матір'ю, відсутність у хлопчика власного майна, положення відповідача, який працевлаштований та має стабільний заробіток, відсутність у нього інших утриманців і задовільний стан здоров"я. Судом не встановлені обставини, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

11 листопада 2020 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 18 травня 2002 року Виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 01, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог, вказавши про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 18 травня 2002 року Виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 01. (а.с.6) Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

11 листопада 2020 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 24 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 430, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій вказав про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 24 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 430 (а.с.7). Від даного шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

11 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області 28 серпня 2005 року, актовий запис № 141, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена у зв"язку із тим, що між ними виникають непорозуміння та сварки, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги, шлюбні відносини між ними припинені. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, зазначив, що у наданий судом строк з відповідачкою не помирилися, просить провести заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася., про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Тому, за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирилися. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, показаннями позивача і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

11 лютого 2014року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги і просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1995р. Решенням Балаклійського районного суду від 26.06.2013р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню доньки, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю, яка працює. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

11 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 17 серпня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №178. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 17 серпня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №178 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 17 серпня 1996 року - а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 07 травня 2004 року - а.с.4). Сторони проживають окремо з вересня 2013 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім"ї, про що свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому зазначив, що 08 вересня 2013 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі і на квартиру № 23, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір», вул. Лабораторна буд.17. Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в Третій філії Київського району Одеської універсальної біржі «Витязь» 06.12.1999 р. за № 99-70 К3. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у звязку з тим, що зазначений вище договір нотаріально не посвідчений. З наведених підстав позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 99-70 К3 від 06.12.1999 року, зареєстрований Одеською універсальною біржею «Витязь». В судове засідання позивач не зявився, його представник надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з"явились, причину неявки суду не повідомили. Про час та місце слухання справи сповіщені відповідно до ст. ст.74-75 ЦПК. Зі згоди позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: - ст.224 ЦК України РСР (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. - ст.227 ЦК України РСР (у редакції 1963 року), договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. - ст. 476 ч.2 ЦК України РСР (у редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 06.12.1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу квартири № 23, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір», вул. Лабораторна буд.17. Договір був укладений та зареєстрований в Третій філії Київського району Одеської універсальної біржі «Витязь» 06.12.1999 р. за № 99-70 К3. Як вбачається з договору продавець отримав від покупця обумовлену суму до підписання договору та квартира належить новому власникові [PERSON], даний факт ніким не спростований, та свідчить про те, що мати позивача є добросовісним набувачем вказаної квартири. Оскільки 6 грудня 1999 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу зазначеної квартири і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, даний договір купівлі-продажу має бути визнаний дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

11 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі з 28 червня 1986 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з початку 2008 року, з цього часу вони проживають окремо. Збереження та подальше існування шлюбних відносин вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дружини. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, оскільки відповідач в судові засідання не з"являється без поважних причин. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про поважність причин неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) укладений шлюб, який зареєстровано 28 червня 1986 року Софіївським відділом ЗАГС, актовий запис № 75, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON]. Наразі сторони не підтримують шлюбних відносин і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч. 2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved