Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

02 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Оржонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 листопада 2013 року, від якого у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Відповідачі проживали разом з нею, [PERSON], в одному будинку за адресою: [ADDRESS], проте 30 вересня 2015 року вони пішли з дому та фактично припинили догляд за дитиною. Весь цей час відповідачі життям доньки не цікавились, не виявляли бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, оскільки вони зловживають спиртними напоями та ведуть бродячий спосіб життя. Отже, з 30 вересня 2015 року вони з онукою залишились проживати у її будинку, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини. Стан здоров'я дитини задовільний, нагляд за яким з 30 вересня 2015 року здійснюють вона, [PERSON], та дідусь, [PERSON] Враховуючи те, що відповідачі жодним чином не були позбавлені інформації стосовно міста перебування дитини, проте ухиляються від виконання батьківських обов'язків, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Крім того, просила суд стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4частини з усіх видів їх заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 лютого 2017 року провадження у справі в частині позовних вимог, пред'явлених [PERSON] до [PERSON] було закрито у зв'язку зі смертю відповідача [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, в якій зазначила, що вона підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, від якого надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Чавдар І.В., що діє на підставі довіреності, також не з'явилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 13. У подальшому у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі Відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 2079. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно довідки про склад сім'ї від 14 листопада 2016 року, виданого головою КСН «Первомайський», малолітня [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації від 14 березня 2017 року № 44.2-21573-44.1 вбачається, що [PERSON] є рідною бабусею, в родині якої виховується малолітня [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], який складено Службою у справах дітей Лівобережної рай адміністрації від 13 січня 2017 року, за вказаною адресою проживають : [PERSON], 1956 року народження, [PERSON], 1961 року народження, [PERSON], 2002 року народження (онука), [PERSON], 2004 року народження (онук), та [PERSON], 2015 року народження (онучка). Для дитини є окреме ліжко, іграшки, дитячі засоби гігієни. Згідно характеристики з МВП Лівобережного відділення поліції за підписом ст. лейтенанту поліції С.О. Оптова, громадянка [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає. Згідно інформації з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» м. Маріуполя за підписом лікаря [PERSON], при відвідуванні дитячої поліклініки з дитиною приходить бабуся, [PERSON] Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного головою КСН «Первомайський» від 30 січня 2017 року, вихованням малолітньої дитини, [PERSON], займається бабця [PERSON] та дідусь [PERSON], батько самоусунувся від виховання та утримання малолітньої доньки, місце мешкання якого на теперішній час не відомо. Відповідно до характеристики з ГУ НП в Донецькій області МВП Лівобережного відділення поліції за підписом ст. сержанта [PERSON], громадянин [PERSON] зарекомендував себе з негативного боку, зловживає спиртними напоями, підтримує зв'язок з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя, неодноразово засуджений. 16 січня 2017 року [PERSON] написав заяву, якою надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Отже, встановлені обставини, свідчать про ухилення батька, [PERSON], від виконання батьківських обов'язків, тому Комісія про захист прав дитини прийшла до висновку про достатність підстав для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки, [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав заяву, з якої вбачається, що він визнає невиконання ним батьківських обов"язків відносно своєї доньки, [PERSON], та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, виходячи з інтересів малолітньої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дівчинка не проживає з батьком і він не опікується її долею, не спілкується та не цікавиться її життям, приймаючи до уваги висновок Органу опіки та піклування Лівобережної райадміністрації Маріупольської міської ради від 14 березня 2017 року, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Водночас позивачем [PERSON] були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої [PERSON], які не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Проте, відповідно до діючого законодавства, аліменти на дітей стягуються на користь другого з батьків (опікуна, піклувальника), а також організації, де дитина перебуває на вихованні. Згідно з положенням ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, позбавленої батьківського піклування та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На даний час позивач [PERSON] не визнана у встановленому законом порядку опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передчасно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких підстав, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial