Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі він перебувала у шлюбі з 20.05.89 року по 23.07.2012 року. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти вони побудували будинок з господарчими будівлями, який розташований в [ADDRESS], та зареєстрований на ім.»я відповідача. На даний час вони проживають окремо, у відповідача є інше житло. Для врегулювання майнових відносин з відповідачем вона вирішила звернутися до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити та визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею право на ? частину будинку і в порядку поділу майна виділити їй будинок з господарчими будівлями, розташований в [ADDRESS], визнавши за нею право власності на будинок з господарчими будівлями. Відповідачу в порядку поділу майна присудити грошову компенсацію в сумі 30000 гр., припинивши його право власності на спірний будинок. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти присудження йому грошової компенсації в рахунок його частки у спільному майні. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 КпШС України „Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування, розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і втому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку". Згідно ст. 28 КпШС України «В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними». Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 травня 1989 року по 23 червня 2012 року. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 30.06.87 року між Апостолівською міською радою народних депутатів та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом, [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS]. З розписки [PERSON] від 12.03.2014 року встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошову компенсацію в сумі 30000 гр. за його частку у спільній сумісній власності подружжя - житловому будинку, розташованому в [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що сторони по справі з травня 1989 року по червень 2012 року перебували у шлюбі. Під час спільного проживання сторони побудували спірний будинок, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін і кожна із сторін має право на ? частину вказаного будинку. Оскільки сторони дійшли згоди, що вартість спірного будинку складає 60 000 гр., тому вартість частки кожного із співвласників складає 30000 гр. В порядку поділу майна суд вважає за можливе виділити спірний будинок позивачу, визнавши за нею право власності на вказаний будинок та присудивши відповідачу у відповідності до вимог частин 4 та 5 статті 71 Сімейного кодексу України грошову компенсацію в сумі 30000 гр. замість його частки у праві спільної сумісної власності на спірний будинок, оскільки позивачем передано відповідачу 30000 гр. як грошову компенсацію, що підтверджується розпискою відповідача, крім того, відповідач в судовому засіданні не заперечував проти присудження йому вказаної грошової компенсації.

Outcome: approved