Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 квітня 2009 року між ними було укладено шлюб. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є те, що стосунки зіпсувалися через постійні сварки і непорозуміння з різних побутових питань, внаслідок чого спільне життя і подальше збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Через вказані обставини сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, шлюб зберіг лише юридичну форму, а фактично він не існує, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішенняне заперечує, просить задовольнити позов. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення проти позову і докази на їх обґрунтування не подав. В судове засідання відповідач викликався за адресою місця свого проживання, зареєстрованого в установленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 25 квітня 2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Обмачівської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області. За актовим записом №1. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 25.04.2009 року виконкомом Обмачівської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 01.07.2009 року. Шлюб позивачка розриває вдруге. Від першого шлюбу має дочку, [PERSON],[INFO]. Син [PERSON] на подальше проживання залишається з позивачкою. Спір щодо розподілу майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю у сторін не виникає. Дані обставини підтверджуються довідкою про склад сім"ї, виконавчого комітету Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 21.03.2016 року №172. На даний час, сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спілиьне господарство, кожен з них живе своїм життям, шлюб між ними носить формальний характер, можливості примирення позивач не вбачає. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Враховуючи положення статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивача, останній залишити післяшлюбне прізвище « [PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved