Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

10.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні, де просила винести рішення про стягнення із відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач. Відповідач в добровільному порядку надаває кошти на утримання дитини, але у невеликому розмірі, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, працює за трудовим договором та регулярно отримує заробітну плату, а тому всупереч положення ст.180 СК України не повністю виконує свої конституційні обовязки по утриманню неповнолітнього сина. Позивач [PERSON] в судове засідання 25.06.2015 року надала заяву, згідно якої заявлений позов до [PERSON] про стягнення аліментів підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання 25.06.2015 року не з"явився. Надійшла заява відповідаа, згідно якої заявлений позов [PERSON] про стягнення аліментів визнає повністю, просить справу слухати у його відсутність. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року, мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батьком дитини є відповідач. Відповідач свої батьківські обовязки належним чином не виконує, коштів на утримання дитини не надає у розмірі, передбаченому Сімейним кодексом України. Дані обставинами підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахування заявлених позовних вимог позивача, наданих позивачем доказів, та визнання заявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлений позов про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, підлягає повному задоволенню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved