Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя, відділ ВГІРФО Ленінського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини та надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В позові зазначено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.12.2002 по 23.06.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір"ю, яка самостійно утримує дитину. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає. Крім того, відповідач не виконує належні йому батьківські права та обов'язки відносно дитини щодо участі у її вихованні та утриманні, з дочкою не спілкується, не цікавиться її долею, після розірвання шлюбу жодного разу її не відвідував та не дзвонив, питаннями її життя, здоров'я, навчання, відпочинку не переймається, не сприяє розвитку її здібностей. Донька [PERSON] навчається в Запорізькій спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті спортивного профілю, в шостому класі. Займається волейболом. Вихованці спортивної школи постійно приймають участь у спортивних змаганнях, в тому числі і за кордоном. На теперішній час, вихованці школи, а саме волейбольна команда , членом якої є донька позивачки, будуть приймати участь у чемпіонаті СНД (дитяча ліга) з волейболу, який проходитиме в Беларусі. На думку позивача, участь у таких змаганнях матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, та буде сприяти розвитку її спортивних здібностей. Звернувшись до ВГІРФО Ленінського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області з питання оформлення дитячого закордонного паспорту, позивачу в усній формі було відмовлено з причини відсутності згоди батька [PERSON] на виїзд дитини за межі країни. Отримати у відповідача нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон позивачка не має можливості, оскільки відповідач уникає спілкування зі нею та дитиною. На теперішній час місце його перебування невідомо. Вважаючи, що така позиція колишнього чоловіка і батька дитини шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, позивачка змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, оскільки вони обґрунтовані, підтверджені письмовими доказами, а тому є законними. Відповідач про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд у порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення. Представники третіх осіб у судове засідання не з"явилися. Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення позивача, а також дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. 3гідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадян України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за корд проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 р. N 380, яким передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законі представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - тої них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявне заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. У судовому засіданні було доведено та підтверджено належними письмовими доказами, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.12.2002 по 23.06.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір"ю, яка самостійно утримує дитину. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає, участі у її вихованні та утриманні не приймає, з донькою не спілкується, не цікавиться її долею. З наданих суду довідок, [PERSON] навчається в Запорізькій спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті спортивного профілю, в шостому класі. Займається волейболом. Вихованці спортивної школи постійно приймають участь у спортивних змаганнях, в тому числі і за кордоном, у зв"язку з чим потребують належним чином оформлені документи для виїзду за межі країни. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Таким чином проаналізував у сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підтверджені в судовому засіданні належними доказами наданими в обґрунтування вимог.

Outcome: approved